Komlós-féle Polgárjog jegyzet

POLGÁRI JOG

I. A jog fogalma

Köznapi értelemben a "jog" szónak háromféle jelentése van: jogszabály, jogosultság és szabadság.

1. jogszabály-tárgyi jog

Olyan szabályt, parancsot, kötelező magatartási normát jelent, amelyet vagy maga az állam alkot, vagy megengedi az alkotását, (pl. a helyi önkormányzatoknak) és azt elfogadja, elismeri, és amelynek betartását, végrehajtását kényszerrel is biztosítja.

Ezen normák összessége alkotja a jogi normarendszert, ami az egész társadalom számára követendő normarendszerként jelenik meg.

Ugyanakkor fontos megjegyezni, hogy nemcsak jogi normarendszer létezik. Kisebb- nagyobb közösségek kialakítják a saját normarendszerüket, viselkedési szabályaikat (pl. iskolai közösség, egyetemi közösség, család, stb.). Számtalan normarendszer létezik, de a jogi normarendszer abszolút sajátos közülük. Talán, hogy ha a lényegét meg akarjuk ragadni, akkor azt mondhatjuk, hogy az erkölcsi normarendszerrel összevetve tudjuk leginkább kifejezni azt, hogy melyek azok a pontok, amelyekben különbözik a többi normarendszertől. Azért az erkölcsi normarendszerrel, mert annak van kb. ugyanakkora társadalmi lefedettsége. Erre a normarendszerre lehet még mondani azt, hogy a társadalom számára követendő normarendszer. Azért fontos ez az összevetés, mert ebből tudjuk meg, hogy a jogi normarendszernek milyen sajátosságai vannak az egyéb normarendszerekhez (legfőképp az erkölcsi normarendszerhez) képest.

A jogi és az erkölcsi normarendszer összehasonlítása:

Azonosság: Mindkét normarendszer össztársadalmilag követendő normarendszer.

Különbségek:

Keletkezés:

-      Jogi normát csak az arra feljogosított szerv alkothat (pl. törvényt az országgyűlés, kormányrendeletet a kormány, miniszteri rendeletet az illetékes minisztérium stb.).

-      Az erkölcsi szabályokat a társadalom alakítja, organikusan fejlődik ez a normarendszer.

Megjelenési forma:

-      jogi: írott formában jelenik meg

-      erkölcsi: íratlan szabályrendszer

Terminológia:

-      A jogi normarendszer sajátos terminológiarendszerrel (kifejezésrendszerrel) dolgozik.

-      Az erkölcsi normarendszernek nincs külön terminológiája, a hétköznapi kifejezések jellemzik.

Szankció:

-      jogi: állami kikényszeríthetőség, megfelelő jogi szankció kapcsolódik a jogi norma megsértéséhez

-      erkölcsi: ilyen nincs, maximum társadalmi kirekesztés, megvetés a legsúlyosabb szankció

A jog tárgyi értelemben (tárgyi jog) jogszabály formájában megjelenő, állam által kikényszeríthető norma.

2. Jogosultság - alanyi jog

Konkrét alanyok vonatkozásában valamihez való jogosultságot jelent, ezt nevezzük alanyi jognak. Az alanyi jog a személynek a tárgyi jog által körülírt és biztosított hatalma más személyek irányában.

Az alanyi jog irányai: (milyen lehetőségeket rejt magában az alanyi jog?)

-      követelhet valamit az alanyi jog jogosultja (pl. kártérítési jogviszony)

-      tanúsíthat valamilyen magatartást (pl. szomszédjogi szabályok értelmében, meghatározott esetben használhatom a szomszédomnak a telkét)

-      elhárítható magatartás (pl. jogos önhatalom)

3. (Szabadság)

A jog leghétköznapibb értelme, ami szerint az egyén szabadon dönthet, hogy tanúsít-e egy bizonyos magatartást vagy nem. A jog ilyen értelmezése a jogtudomány számára irreleváns.

II. A jogrendszer fő területei, közjog-magánjog

A jogrendszer fogalma: egy adott nemzetállam térben és időben egymással összefüggésben álló jogszabályainak az összessége.

A jogrendszer két nagy területe (amelyek elhatárolása Ulpianusig nyúlik vissza):

-      közjog (ius commune): a közérdekű életviszonyok nyernek szabályozást. Ezekben az állam, mint a közhatalom gyakorlója jelenik meg. A társadalomszervező funkció a hangsúlyos. Az ide tartozó jogágak: az alkotmányjog, közigazgatási jog, büntetőjog és a pénzügyi jog.

-      magánjog (ius civile): a magánosok közötti életviszonyokat szabályozza. A jogalanyok autonóm cselekvési területét biztosítja, tipikusan önszerveződés jellemző. Az ide tartozó jogágak: polgári jog, benne családi jog, társasági jog, versenyjog, munkajog, szociális jog.

A közjog és a magánjog összeghasonlítása

a./ funkcióját illetően a magánjog a személyeket megillető alanyi jogot szabályozza, a közjog viszont a közhatalom kiépítését, fenntartását és gyakorlását.

b./ A magánjogi jogviszonyok jellemzően mellérendeltségi (horizontális) viszonyok, míg a közjogi jogviszonyok jellemzően alá-fölérendeltségi (vertikális) jellegűek.

c./ A magánjogban a felek egyenjogúsága a jellemző, a közjogban a közhatalmat gyakorló szervek többletjogok illetik meg.

d./ A magánjogot az akaratautonómia jellemzi (a magánjogi kötelezettségek általában csak a kötelezettek akaratából állnak be), a közjogi jellegű kötelezettségek a kötelezettek akaratára tekintet nélkül beállnak.

e./ A magánjogban inkább az érdekellentét és az ellentétes érdekek összeegyeztetése, azaz az érdekkiegyenlítés a jellemző, a közjogban inkább az érdekazonosság, érvényesül. (A magánjogban mellérendelt alanyokkal találkozunk, akiknek valamilyen szempontból eltérnek ugyan az érdekeik, mégis egymásra találnak, úgy, hogy összehangolják az érdekeiket és akkor érdekazonosság fejeződik ki. Pl. adásvételnél abban mutatkozik meg az érdekellentét, hogy az egyik fél olcsóbban akarja megvenni az adott dolgot, a másik drágábban akarja eladni, a felek azonban összehangolják az ellentétes érdekeiket, megegyeznek a vételárban. Az alku, ill. az érdekegyeztetés során, egyik fél sem uralkodik a másik felett. Ha akarom, megkötöm a szerződést, ha nem akkor nem.)

f./ A magánjogi viszonyokban közvetett kényszer érvényesül (bírói út igénybevétele), a közjogi viszonyokban gyakori a közvetlen kényszer alkalmazásának lehetősége.

g./ A magánjogi viszonyokban a véletlenszerűség, az eshetőlegesség érvényesül, a közjogi viszonyokban a szervezettség.

h./ A magánjogban tipikus a jogosító (attributív) szabályozás, a közjogi normák viszont főként parancsoló, kötelező vagy tiltó (inperatív) jellegűek.

i./ A magánjogi viszonyokban a magánérdek, a közjogi viszonyokban a közérdek a hangsúlyos.

Léteznek ún. komplex jogterületek is, azaz olyan jogviszonyok, ahol a közjogi és a magánjogi szabályozás egyaránt megtalálható. Pl. környezetvédelem, társadalombiztosítás, építésügy, vízgazdálkodás, közérdekű szolgáltatások kötelező igénybevétele (szemétszállítás).

III. A magánjog történeti fejlődése

Európa

1. Ókor: Fejlett magánjogi rendszer alakul ki a római birodalomban, amely a iustinianusi kodifikációval éri el csúcspontját. A római jogban a magánjog a ius civile a római polgárok személyi és vagyoni viszonyait szabályozta. Hatása máig tartó, a római jogban kialakult jogintézmények, jogelvek a mai kontinentális európai polgári jogi jogrendszerek alapját képezik.

2. Középkor: A korai feudalizmus idején a római jog feledésbe merül, ill. vulgarizálódik, előtérbe kerül a partikuláris jellegű szokásjog.

A virágzó feudalizmus idején, a XI. század végén megkezdődik a római jog újbóli felfedezése. Kiemelendő az Irnerius vezette bolognai glosszátorok munkássága, majd a kommentátorok (Bartolus és Baldus) tevékenysége.

Ugyancsak római jogi alapokat felhasználva alakul ki, ill. fejlődik a kánonjog.

3. Újkor: A XVI. században német területen megtörténik a római jog recepciója, majd kialakul a pandektajog.

A XVIII. században megjelenik a magánjog egységes átfogó szabályozásának az igénye, azaz a kodifikáció követelménye. A XIX. század elejétől kezdve polgári jogi kódexek születnek Európában.

-      ALR (Allgemeines Landrecht, 1794): A porosz törvénykönyv megalkotását Nagy Frigyes szorgalmazta, a kódex Suarez nevéhez köthető elsősorban. Jellemzője a kazuisztikus jelleg (mindenre kiterjedő, részeletes szabályozás), valamint, hogy a magánjogi rendelkezések mellett közjogi (közigazgatási és büntetőjogi) normákat is tartalmaz.

-      Code Civil (1804): Ez már kizárólag magánjogi normákat tartalmaz. Bevezetésből és 3 könyvből áll (személyek, dolgok, ügyletek). Fő alapelvei: törvény előtti egyenlőség, a tulajdon sérthetetlensége (de ismeri a kisajátítás intézményét), a szerződés szabadsága és a pacta sunt servanda elve. Szabályozza a vétkes károkozásért való felelősséget, elismeri a végrendelkezés szabadságát (amit a kötelesrész intézménye korlátoz), a házasságkötést magánjogi szerződésnek tekinti, de különbséget tesz a férj és a feleség jogai, valamint a házasságból származó és a házasságon kívül született gyermekek jogállása között. Hatása a latin nyelvterületen és a Balkán félszigeten a legjelentősebb. Ma is hatályban van.

-      OPTK (Osztrák Polgári Törvénykönyv, [ABGB], 1811): Martin és Zeiller a fő kodifikátorai. Bevezető szakaszokból és három fő részből áll (személyi jog, dologi jog, "közös rész" - ez tartalmazza a kötelmi jogi rendelkezéseket).

-      BGB (Bürgerliches Gesetzbuch, 1900): Windscheid, Gierke és Planck munkássága a meghatározó a létrejöttében. Részei: általános rész, kötelmi jog, öröklési jog, dologi jog, családi jog. Ma is hatályos.

-      ZGB (Zivilgesetzbuch, 1912): Jellemző vonása a generálklauzulák (általános jogelvek) széles körű alkalmazása (pl. ez dolgozza ki először az utaló magatartás intézményét, szabályozza a blankettaszerződéseket (általános szerződési feltételeket tartalmazó szerződések).

Az angol magánjog fejlődése eltért a kontinentálistól, itt precedens rendszer alakult ki.

A magyar magánjog kodifikációjának története

Az államalapítást követően a királyi dekrétumokban nem különültek el a magánjogi (kártérítési) és büntetőjogi szabályok, de alapvetően a királyi törvényhozás a büntetőjog és az eljárásjog területét érintette. A magánjogban a szokásjog érvényesült.

Jelentős előrelépést jelentett a partikularizmus felszámolása és az egységes joggyakorlat kialakulása szempontjából a Tripartitum elkészítése (Werbőczy 1514), a Corpus Iuris Hungarici (1696) című törvénygyűjtemény és Mária Terézia Planum Tabulare elnevezésű döntvénygyűjteménye 1769-ben.

Az egységes magánjogi kódex megalkotására vonatkozó igény már a Rákóczi szabadságharc idején megfogalmazódott, majd az 1848. évi XV. tc. is előírta annak elkészítését. A szabadságharc bukása miatt azonban erre nem került sor.

Kodifikáció: egy jogág átfogó ellentmondásmentes, rendszerezett, jövőbe mutató egységes szabályozása.

Előzmények és kísérletek:

1. Az 1791. évi országgyűlés által felállított jogi bizottság magánjogi törvénytervezetei

1791-ben az országgyűlés felállított többek között egy jogi bizottságot, amelynek az egyik feladata az volt, hogy dolgozzon ki magánjog törvénytervezeteket. Ekkor a teljes magánjog kodifikációja még nem merült fel, csak a magánjog egy-egy területének szabályozása. A bizottság munkájának eredményeként készültek is törvénytervezetek, így pl. hat öröklési jogi törvénytervezet, de ezekből nem lett törvény, sőt még országgyűlési tárgyalásra sem kerültek.

2. Deák kezdeményezése

1834-ben az országgyűlés a korábban elkészült tervezeteket - amelyek kissé átdolgozásra kerültek - tárgyalni kezdte. Deák azonban ekkor azt javasolta, hogy tegyék félre ezeket a tervezeteket és azok helyett egy átfogó kódexet kell készíteni.

3. 1848. évi XV. tc.

Eltörölte az ősiséget és egyidejűleg előírta egy polgári törvénykönyv kidolgozását azzal, hogy a törvényjavaslatot a legközelebbi országgyűlés elé kell terjeszteni. Deák Ferenc tervezett is egy külön kodifikációval foglalkozó osztályt, Szalai László vezetésével, de a forradalom és a szabadságharc eseményei miatt az előkészületeknél nem jutottak tovább.

4. Ősiségi és úrbéri pátens, OPTK (1853)

Az ősiségi és az úrbéri pátenssel felszámolásra került a kötött birtokrendszer. Az OPTK hatályba léptetésével pedig megvalósult Magyarországon egy egységes magánjogi rendszer.

Az OPTK-t 1861-ben ugyan hatályon kívül helyezte Magyarországon az országbírói értekezlet, a bírói gyakorlat azonban - nemzeti kódex hiányában - gyakorlatilag továbbra is alkalmazta jelentős részben annak megoldásait.

Mivel az 1811-ben készült OPTK a gaiusi institutio rendszeren alapult, az OPTK magyarországi hatálybaléptetésével vette kezdetét Magyarországon a római jog hatása, ekkor kezdtek beépülni a magyar magánjogba a római jog egyes intézményei, megoldásai.

Az OPTK felépítése:

-      I. személyek: miután az OPTK 1811-ben készült, a személyekre vonatkozó rendelkezésekben még a rendi jogok is érvényesültek.

-      II. dolgok: nem csak a tulajdonra és a birtokra vonatkozó rendelkezéseket tartalmazza, hanem a vagyonjogra vonatkozó szabályokat. Így ez a rész rendezi az öröklési jogi és a házassági vagyonjogi kérdéseket is. Ezen túl a római jog által nem ismert olyan sajátos intézményeket, mint pl. a hitbizomány. E mellett eljárásjogi kérdések is helyet kapnak itt, így a sommás birtokper szabályai.

-      III. közös rendelkezések: ez a rész tartalmazza mindazt, ami az első kettőbe nem illett bele, de elsősorban kötelmi jogi rendelkezéseket. Itt kapott helyet a házassági szerződés, az öröklési szerződés, az örökbefogadás és a gyámság szabályozása is.

Az OPTK rendszere nagyon jól megfelelt a szokásjogon alapuló magyar magánjognak és ezzel is magyarázható, hogy az 1861. évi hatályon kívül helyezését követően is alkalmazta azt a bírói gyakorlat.

5. A magánjog tudománya

A magyar magánjogtudomány sajátos vonása, hogy miután az egyetemeken a római jogot és a kánonjogot tanították, a nemzeti jogot nem, továbbá miután a magyar magánjog szokásjogi jellegű volt, a szokásjognak pedig nincs klasszikus dogmatikai rendszere, a XIX. századig gyakorlatilag nem alakult ki a nemzeti magyar magánjog tudományos művelése. Ez pedig szintén késleltette a magánjogi kódex megalkotását. A reformkorban jelennek meg az első magánjogi tudományos munkák, amelyek a magyar szokásjogot dolgozták fel tankönyvi formában. Több tankönyv jelent meg, amelyet a kor jogászprofesszorai írtak. Zlinszky Imre, Frank Ignác

6. Kereskedelmi törvény (1875. évi XXXVII. tc.)

Az ipar és a kereskedelem fejlődése, a polgári viszonyok kialakulása a gazdasági életben megkövetelte ezeknek a területeknek a törvényi szabályozását, hiszen ezekre az új jellegű viszonyokra a régi szokásjogi normák nem nyújtottak megoldást.

Már 1840-ben megszülettek az első kereskedelmi jogot érintő törvények, mint pl. a kereskedőkről, a gyárak jogviszonyáról, a közkereseti társaságokról, az alkuszokról, majd a kiegyezést követően a német kereskedelmi törvény mintájára megtörtént a magyar kereskedelmi jog kodifikálása az 1875. évi XXXVII. tc.- el. A törvény két részre osztható:

-      I. személyek: ez részben a természetes személy kereskedőkre, részben a  jogi személy gazdasági társaságokra vonatkozó szabályokat tartalmazza.

-      II. kereskedelmi szerződésekről szól, köztük az ingó dolgok adásvételére vonatkozó szabályokat tartalmazza.

A kereskedelmi kódex a magánjog kodifikáció szempontjából azért is nagyon jelentős, mert ennek elkészülésekor még nem volt magánjogi kódexünk, ami tartalmazott volna általános szabályokat, ezért a kereskedelmi törvény, mind a személyek mind a kereskedelmi szerződések címben foglalkozik egyrészt a személyekre, másrészt a szerződésekre vonatkozó olyan általános szabályokkal, amelyek a magánjogban is jól használhatók voltak.

Természetesen már a kereskedelmi kódex megalkotását megelőzően napirenden volt egy magánjogi kódex elkészítése is, és nagy viták folytak arról, hogy egy egységes, a kereskedelmi jogot is magában foglaló magánjogi kódex készüljön, vagy két kódex, egy külön magánjogi és egy külön kereskedelmi jogi. Végül is abban, hogy ez az utóbbi álláspont győzött, az is szerepet játszhatott, hogy a kereskedelmi kódex könnyebben elkészíthető volt a német minta és a korábbi kereskedelmi tárgyú törvényeink alapján. Másrészt a magánjogi kódex elkészítése igazából nem volt annyira sürgető, hiszen egyrészt a bírói gyakorlat alkalmazta az OPTK-t, másrészt egyes részterületeken születtek magánjogi törvények, mint pl. a házasságról, gyámságról, gondnokságról. Ezen kívül ebben az időben már folytak a BGB kodifikációs munkái.

7. A magánjogi kódex tervezetei

-      Az 1880-as években Horváth Boldizsár igazságügyi miniszter felkérésre öt jogászprofesszor elkészíti a magánjogi kódex első tervezetét oly módon, hogy mind az öten egy-egy részt készítenek el. (A készülő BGB rendszerét követve ezek a részek: általános rész, dolgok, kötelmek, öröklés, család.) Az öt könyv 1900-ban az országgyűlés elé került, de az országgyűlés nem fogadja el. A kritikák jórészt jogosak, hiszen a szerzők nem egyeztettek egymással, ebből adódóan az egyes részek között részben átfedések voltak, részben eltérő megoldások. Különösen nagy kritika érte az általános részt, amely általános jogelveket és fogalmakat tartalmazott. Ezekkel ugyanis a szokásjogon felnevelődött társadalom nem tudott mit kezdeni.

-      A második tervezet 1913-ra készült el. Ez nem tartalmazott általános részt, e helyet volt egy bevezető szakasza, amely két általános elvet foglalt magában. A tervezet részei:

·        I. személyek joga

·        II. kötelmek

·        III. dolgok

·        IV. öröklés

·        V. családi jog

A kötelmek a korábbi megoldással szemben azért kerültek a második helyre, mert a kötelmi jog általános részében számos olyan fogalmat lehetett szabályozni, amelyet az ezt követő részekben (dolgok, öröklés, családi jog) is alkalmazni lehetett. A tervezet további lényeges eleme, hogy az addig már elfogadott magánjogi tárgyú törvényeket, mint a házassági törvényt, gyámsági törvényt, stb. beemelték a tervezet megfelelő részeibe. (Ez nyilván azt eredményezte volna, ha elfogadják ezt a tervezetet, hogy egyidejűleg a korábbi és a kódexbe beemelt törvényeket hatályon kívül helyezik.)

Az országgyűlés azonban ezt a tervezetet is visszaadta még azzal, hogy végezzenek el rajta bizonyos módosításokat

-      1914-re elkészült az újabb, harmadik változat, de az első világháború kitörése miatt, ezzel már gyakorlatilag nem tudtak érdemben foglalkozni.

-      1916-ban került az országgyűlés elé egy újabb, negyedik tervezet, de a háború miatt ezt sem tárgyalták. Ezután egy darabig nem került újból az országgyűlés elé a magánjogi kódex, mert a háború, Trianon, illetőleg az ország újjászervezése miatt ez a kérdés háttérbe szorul.

-      1928-ra készült el az ötödik tervezet, a magánjogi törvény javaslata (Mtj.). Ez egy egységes, indokolással ellátott színvonalas munka, amelyet politikai okok miatt nem fogadott el az országgyűlés. Azzal érveltek ugyanis, hogy ha ez törvényi erőre emelkedik, csak a trianoni Magyarországon léphet hatályba, a történelmi Magyarország egész területén nem, és ez azt a látszatot kelthetné, mintha Magyarország elfogadná a történelmi Magyarország szétszakítását.

A magyar gyakorlat azonban alkalmazta az Mtj.-t 1960-ig, a jelenleg hatályos Ptk. elfogadásáig.

Az Mtj. a magyar szokásjogi rendszer által kialakított dogmatikai rendszert vette alapul, a magyar szokásjogi rendszert foglalja egységes rendszerbe, s nem a BGB átvétele. A BGB egyébként rendkívül elvont, csak szakemberek számára érthető, ezzel szemben az Mtj. bárki számára jól érthető, pont amiatt, hogy az a magyar szokásjog rendszeres egybefoglalásának eredményeként született.

A jelenleg hatályos Ptk.-ból kimaradt a családi jog, a munkajog és a szociális jog. A készülő új Ptk.-ba viszont ismét visszakerül majd a családi jog.

A magyar magánjogi jogtudomány fő képviselői a polgári korszaktól kezdve

-      Frank Ignác a XIX. század első felének legnevesebb magyar magánjogásza, Savigny követője, a természetjogi elvek híve. Fő műve a Közigazság törvénye magyar honban. Ebben megkülönbözteti a személyes jogot és a vagyonjogot. Ez utóbbiban tárgyalja a dolgokat, az öröklést és tartozások cím alatt a szerződéses és a kárkötelmeket. Különbséget tesz anyagi jog és eljárásjog között. Nála jelenik meg először a jogalap nélküli gazdagodás visszatérítési kötelezettségének a hangsúlyozása.

-      A 48-49-et követő időszak legjelentősebb magánjogászai Wenzel Gusztáv, Herczeg Mihály, Zlinszky Imre és Del'Adami Rezső voltak.

-      Apáthy István nevéhez kapcsolható a Kereskedelmi Törvény (1875. évi XXXVII. tc.).

-      A századvégi magyar magánjogtudomány kiemelkedő alakjai Grosschmid Béni és Szászy Schwarz Gusztáv voltak. Az ő műveik teremtették meg az önálló magyar magánjogtudomány alapjait.

-      Szászy Béla szerkesztette az Mtj-t.

-      Szladits Károly, Grosschmid tanítványa, fő műve a Magyar Magánjog. Ebben Szladits szerkesztőként összefoglalta a II. világháború előtti korszak szinte minden jelentős magánjogászának munkásságát és teljes körűen feldolgozta a magánjogot.

-      A II. világháború utáni időszak legnevesebb magánjogászai: Marton Géza, Nizsalovszky Endre, Szászy István, Asztalos László, Eörsi Gyula, Sárándi Imre és Világhy Miklós. Kiemelhető Eörsi Gyula struktúraelmélete. E szerint különbséget kell tenni a kollektíva struktúrájú és az autonóm struktúrájú viszonyok között. A polgári jog az autonóm struktúrájú társadalmi viszonyok jogágazata.

Világhy Miklós áruviszony-elmélete a jelentős. Hangsúlyozta, a szerződési szabadság elvét, a polgári jogviszonyokban a diszpozitív szabályozás fontosságát és az egyenértékűség elvének érvényesülését.

IV. Magánjog- civilisztika - polgári jog

1. Magánjog és civilisztika

A magánjog a jogrendszer egyik nagy területe. Az 1950-es évektől egyes jogterületek a magánjogból kiváltak és önálló jogágak lettek. (pl. családi jog, munkajog, szövetkezeti jog). Ami megmaradt a magánjogból, azt nevezzük polgári jognak. A polgári jogot és a magánjogból kivált területeket egységesen civilisztikának nevezzük. A civilisztika területe továbbra is magán viseli a magánjognak a jellemzőit. Ezeknek a gyökere egy és ugyanaz.

A polgári jog az anyajogát (háttéranyagát) képezi ezeknek a kivált területeknek. Hiszen egyrészt ezek a jogágak továbbra is át vannak szőve polgári jogi elemekkel, másfelől ha a konkrét jogágban nem találunk szabályozást, akkor mögöttes anyagként a polgári joghoz fogunk folyamodni. A polgári jog tehát a magánjoghoz képest szűkebb területet ölel fel.

Ugyanakkor az utóbbi időben némi visszaintegrálódás figyelhető meg, ezt mutatja, pl. hogy a családi jog az új Ptk.-ba bekerül külön könyvként.

2. A polgári jog szabályozási területe

Minden jogágnak megvan a maga körülhatárolt szabályozási területe. A polgári jog vagyoni és személyi viszonyokat szabályoz. Ennek megfelelően a polgári jog két fő szabályozási területe

-    személyi jog (a személyek, és az őket megillető személyiségvédelem joga)

-    vagyonjog (ide tartoznak a személyeket érintő vagyoni jogviszonyok, nevezetesen a dologi és a kötelmi jogviszonyok és öröklési viszonyok)

Kiegészítő jelleggel találunk személyi viszonyokat, hangsúlyosan a vagyoni viszonyokat szabályozza. Ezekben viszonyokban az alanyok egymástól függetlenek, mellérendeltek és egyenjogúak.

3. A polgári jog viszonya egyes magánjogi területekhez

-    Munkajog: önálló jogág, szoros kapcsolatban van ugyan a polgári joggal. Bizonyos nézetek szerint szorosabban kellene kötni a polgári joghoz, azonban a tartalmi, ill. az alanyokra vonatkozó jellemzői is indokolják, hogy ez egy külön jogágként működjön.

-    Nemzetközi magánjog: önálló jogág, melynek tárgya nemzetközi magánjogi tényállások szabályozása. A nemzetközi magánjogi tényállások olyan társadalmi viszonyok, amelyek több állam jogrendszerével mutatnak kapcsolatot úgy, hogy bennük az állam szuverenitása közvetlenül nem jelenik meg. Kolléziós szabályok alapján működik. Ezek utaló, közvetítő szabályok, amelyek az alkalmazandó jogrendszert jelölik meg.

-      Családi jog: A magánjogtudományban megoszlanak a vélemények a tekintetben, hogy a családi jog önálló jogág e avagy a polgári jog egy részterülete. A klasszikus magánjogi kódexek mindegyike a személyek jogának részeként szabályozta a családi jogot, és a jogtudományban is az az általánosabb nézet, hogy a családi jog a polgári jog része. Ezt a nézetet követi az új Ptk. is, amelybe a családi jog külön könyvként beépítésre kerül. A családi jog önálló jogágiságát főleg a szocialista jogtudomány vallotta. Ezzel magyarázható, hogy Magyarországon a jelenleg hatályos jogi szabályozás külön törvényben tartalmazza a családi jogra vonatkozó rendelkezéseket (1952. évi IV. tv.).

-      Kereskedelmi jog: a társasági jog egy kiterjedtebb változata, magában foglalja a csődjogot, versenyjogot, a fogyasztóvédelmet, stb. is. Ez is rész-egész viszonyban van a polgári joggal, de azon belül viszonylagos önállósággal bír.

-      Agrárjog, szövetkezeti jog, földjog: továbbra is szoros kapcsolatban vannak a polgári joggal.

4. Összegzés

Magánjog: a közjog fogalompárja, egy gyűjtőfogalom, amely több, egymástól viszonylagosan elkülönülő, mellérendelt jogalany jogviszonyait foglalja magában.

Civilisztika: a magánjogi jogágak együttes elnevezése, figyelemmel a közös sajátosságokra, és gyökerekre úgy, mint egyenjogúság, mellérendeltség, közös alapelvek, azonos értékrendek, és közös dogmatikai intézmények.

Polgári jog: a legfontosabb magánjogi jogág, a magánjogból kivált többi jogág háttéranyagát képezi (azok anyajoga), szabályaival, alapintézményeivel és jogelveivel.

A polgári jog fogalma: a polgári jog törvény által garantálja az ember számára az önrendelkezés szabadságát, benne személye kibontakoztatását, védelmét, és ehhez tartozóan a vagyonával való szabad rendelkezést, mind élők között, mind a rendelkező személy halála esetére.

V. A Polgári törvénykönyv (1959. évi IV. tv.)

Minden jogágnak van saját kódexe, a polgári jognak az alapkódexe a Ptk., amely azokat az alapvető intézményeket, tételeket tartalmazza, amelyek az egész polgári jog rendszerén belül alkalmazandóak, és amelyek betartása minden jogalanytól elvárható. De nemcsak ez tartalmazza a polgári jog szabályait. Ez csak az alapkódex, számos más alacsonyabb szintű jogszabály tartozik a polgári jogi normarendszerhez. De ezek nem ütközhetnek a Ptk. rendelkezéseivel.

1960. május 1-én lépett hatályba.

Felépítése: 688 §-ból áll, 6 főrészből, a főrészek címekből, a címek fejezetekből, a fejezetek alcímekből.

Az új Ptk. könyvekből fog állni és nem főrészekből. A normaszöveg és annak indokolása is elkészült, azt a Kormány már elfogadta, várható hatálybalépése 2010-ben.

VI. A polgári jog rendszere

1. Törvénykönyvi rendszer (A Ptk. rendszere)

6 főrészből, 688§-ból áll:

Első rész: Bevezető rendelkezések: a törvény célját, alapelveket és az utaló magatartást határozza meg.

Második rész: Személyek: Három címre tagolódik:

I.          Az ember jogalanyiságának kérdése

II. Az állam és a többi jogi személy jogalanyisága

III. A személyhez fűződő jogok védelme

Harmadik rész: Tulajdonjog:

I.          A tulajdonjog általános szabályai (a tulajdonjog tárgya, tartalma és védelme, a tulajdonjog megszerzése, a közös tulajdonra vonatkozó szabályok, korlátolt dologi jogok)

II. A köztulajdonra vonatkozó külön szabályok (itt kerül szabályozásra az állami tulajdon és a kisajátítás is)

III. A birtok (itt kerül szabályozásra a birtok, a birtokvédelem, a jogalap nélküli birtoklás és a felelős őrzés)

Negyedik rész: Kötelmi jog (a szerződések joga):

I.          A szerződések közös szabályai

II. A kártérítési felelősség és a jogalap nélküli gazdagodás

III. Az egyes szerződések

Ötödik rész: Öröklési jog:

I.          Az öröklési jog általános szabályai

II. Törvényes öröklés

III. Végintézkedésen alapuló öröklés

IV. Kötelesrész

V.          Az öröklés jogi hatásai

Hatodik rész: Záró rendelkezések: fogalom-meghatározásokat tartalmaz (pl. a közeli hozzátartozó, a gazdálkodó szervezet stb.)

2. Tudományos rendszer (doktrinális rendszer)

Többféle tudományos rendszer építhető fel, ez a legáltalánosabb.

-      Általános rész:  erre azért van szükség, mert ez tartalmazza azoknak az alapvető jogintézményeknek, jogi fogalmaknak a körét, amelyek ismerete szükséges ahhoz, hogy a kódex rendelkezései érthetőek  legyenek a jogalkalmazók számára..

-      Személyek joga

-      Dologi jog

-      Kötelmi jog

-      Öröklési jog

-      Szellemi alkotások joga,  (Ide tartozik a szerzői jog, a találmányokra vonatkozó jogszabályok. Ezeket nem a Ptk, hanem külön jogszabályok tartalmazzák.)

3. Oktatási rendszer (didaktikai rendszer)

-      1. félév: általános rész, személyek joga, dologi jog

-      2. félév: öröklési jog, szellemi alkotások joga

-      3- 4. félév: kötelmi jog

Polgári jog - általános rész: Jogszabálytan

I. A jogforrási hierarchia

A jogforrás a jogi norma megismerési forrása. A jogforrás az alapvetően írott (tételes) jog, szokásjogi elemekkel csak elvétve találkozunk. Tehát alapvető jogforrásnak az írott jog tekinthető. A jogforrások (jogszabályok) összessége jelenti a tárgyi jogot (norma agendi), amely megadja az egyes jogalanyoknak az alanyi jogosultságát (facultas agendi). Ezért fontos az, hogy tisztában legyenek a jogalanyok azzal, hogy amennyiben a jogosultságaikat kívánják megismerni, akkor milyen jogforrásokban (jogszabályokban) találhatják meg azokat, itt kifejezetten a polgári jogi jogviszonyok szempontjából.

1. Alkotmány: alaptörvény, ez az 1949. évi XX. tv. Tulajdonképpen az egész jogrendszerünk alapjának tekinthető. A polgári jog szempontjából beszélhetünk róla, mint:

-    indirekt (közvetett) jogforrás: Az alkotmány normáinak át kell hatnia a jogrendszer egészét, így a polgári jogi normákat is. Ez azt jelenti, hogy a polgári jogi normáknak szigorú összhangban (harmóniában) kell lenniük az alkotmány előírásaival.

-    direkt (közvetlen) jogforrás: ilyen az alkotmány 12. fejezete, amely tartalmazza az alapvető jogokat és kötelezettségeket.

Tulajdonképpen ezekkel az alapvető jogi normákkal a polgári jog szabályai szoros összefüggésben vannak. A polgári jogban találjuk meg nagyon sok alapvető jogi normának, alkotmányjogi normának a részletezését. (Pl. emberi méltósághoz fűződő jog az alkotmányban rögzített norma, amellyel szoros kapcsolatban van a Ptk-nak az a rendelkezése, amely szerint a személyhez fűződő jogok sérelmét jelenti az emberi méltóság megsértése, majd a Ptk. azt is tartalmazza, hogy ennek a jogsértésnek mi lehet e szankciója.)

2. Törvény: A jogforrási hierarchia következő eleme. A törvény lehet:

-      kódex jellegű törvény: A polgári jog kódex jellegű törvénye  a Ptk. A polgári jog egyéb normáinak összhangban kell lennie a Ptk-val. Ezt a Ptk. az 1. §-ában úgy határozza meg, hogy a vagyoni és személyi viszonyokat vele (a Ptk-val) összhangban kell értelmezni. A Ptk. a záró rendelkezések körében meghatározza, hogy mit tekint jogszabálynak (jogforrásnak) a polgári jogban.

-      egyéb jellegű törvény: Nemcsak a Ptk., hanem más törvények is szabályozzák a polgári jogot (más törvényekben is találhatunk polgári jogi normákat). A legfontosabbak a bizonyos önállósággal bíró területek törvényei, mint pl. a családi jog, társasági jog, értékpapírjoggal foglalkozó törvény, a szellemi alkotásokat szabályozó törvények, stb. Ezeknek összhangban kell lenniük a Ptk-val. Ezért az utóbbi időkben népszerűvé vált az a gyakorlat, hogy ha valamilyen kérdést törvényben kívánnak rendezni, és másként, mint ahogyan az a Ptk-ban található, akkor a Ptk-t is módosítják.

3. Kormányrendelet: A kormány által alkotott rendeletek. Ezek nem lehetnek ellentétesek az alkotmánnyal, Ptk-val, ill. az egyéb törvényekkel sem. Itt találjuk a Ptk-ban nem szabályozott részletkérdéseket. (Pl. a kötvényre vonatkozó kormányrendelet.) Ezt is jogszabálynak (jogforrásnak) minősíti a Ptk. a záró rendelkezéseiben.

4. Miniszteri rendelet: A Ptk. szerint a Ptk. felhatalmazása alapján, kizárólag meghatározott esetekben lehet a polgári jog forrása. A Ptk. tehát meghatározza azokat az eseteket, amikor lehetőséget biztosít miniszteri rendelet megalkotására, és az ezen esetekben megalkotott miniszteri rendeleteket tekinti jogforrásnak.

A miniszteri rendeletek meghatározott minisztériumok hatáskörébe tartozó részletkérdéseket szabályoznak. Kevésbé fontos kérdéseket, mint amiket a kormány dönthet el.

5. Önkormányzati rendelet: Ez nem országos szintű jogforrás. A Ptk. záró rendelkezései szerint törvény felhatalmazása alapján, annak keretei között ez is jogszabálynak minősül. A jogalkotásról szóló 1987.évi XI. tv. szerint saját illetékességi területükön jogszabályként funkcionálnak az önkormányzati rendeletek. (Tipikusan az önkormányzat tulajdonára vonatkozó kérdéseket, vagy pl. építésügyi kérdéseket szabályoznak.) Helyi vonatkozások figyelembevételével részletszabályok kidolgozása jellemző rájuk.

Törvényerejű rendelet (tvr): Ilyen jogforrás 1989 óta nem létezik. Korábban a törvény után következett a jogforrási hierarchiában. Vannak viszont korábban alkotott, s még ma is hatályos tvr-ek. Ezek közül a polgári jog szempontjából hangsúlyosak:

-    1960. évi 11. tvr. - Ptké/I: Ez a Ptk-t hatályba léptető törvényi erejű rendelet.

-    1978. évi 2. tvr. - Ptké/II: A Ptk. 1977-es módosításait léptette hatályba.

II A polgári jog egyéb forrásai (kútfői)

1. A Legfelsőbb Bíróság elvi állásfoglalásai: A jogfejlesztés, jogértelmezés szempontjából van meghatározó szerepük a polgári jog fejlesztésében.

Marton Géza: "Minden törvény van, látóvá azt a bíró szeme teszi". A bírói gyakorlatban az absztrakt normákat konkrét élethelyzetekre levetítik. Ennek során számos jogértelmezési, alkalmazási kérdés merül fel. A bíróság konkrét jogesetek kapcsán folyamatosan értelmezi a normákat. Ebben a Legfelsőbb Bíróságnak van meghatározó szerepe. Az általa hozott jogegységi határozatok kötelező erővel bírnak, követendőek. Ezeket közzé is teszik a Magyar Közlönyben. (A polgári jogegységi határozatok jelölése: PJE) Nem minősül viszont kútfőnek az:

-      Elvi Bírósági Határozat (EBH) - ezek olyan konkrét ügyekben hozott eseti döntések, amelyek hasonló ügyekben iránymutatásul szolgálnak a bíróságok számára. Alkalmazásuk nem kötelező, de a gyakorlatban ezeket követik a bíróságok, hivatkoznak is rájuk az ítéleteik indokolásában. (A Legfelsőbb Bíróság Hivatalos Gyűjteményében teszik közzé.)

-      Kollégiumi vélemények: Ezek nem konkrét jogesethez kapcsolódóan, hanem elvi jelleggel foglalnak állást egy-egy jogértelmezési kérdésben. A Legfelsőbb Bíróság kollégiumi véleményei a Bírósági Határozatok című folyóiratban közzétételre kerülnek, az ítélőtáblák, és esetenként a megyei bíróságok kollégiumi véleményei pedig egyéb szakmai folyóiratokban, így pl. a Bírósági Döntések Tárában vagy az Ítélőtáblai Határozatokban. Ezek sem kötelezőek, de általában követik őket.

-      Más kiadványokkal is törekednek a bírói gyakorlat egységesítésére, ilyenek a Bírósági Határozatok (BH), ahol a Legfelsőbb bíróság iránymutatónak tekintett eseti határozatai, és a Bírósági Döntések Tára (BDT) valamint az Ítélőtáblai Határozatok (IH), amelyekben az  ítélőtáblák és emellett a BDT-ben kisebb számban a megyei bíróságok eseti döntései jelennek meg.

2. Alkotmánybírósági határozat: Az alkotmánybíróság "negatív törvényhozó". Konkrét ügyekben nem hoz döntéseket, feladata a normakontroll, az alkotmányértelmezés. Ezek kötelező erejű határozatok. Azért forrás, mert az alkotmányellenesnek minősített jogszabályokat (jogszabályhelyeket) megsemmisíti, s ez által válik a jog forrásává. (A megsemmisített jogszabályok nem alkalmazhatók)

Az Alkotmánybíróság határozatai lehetnek:

-      közvetlen forrás: Kifejezetten erre hivatkozva hoz döntést a bíróság.

-      közvetett forrás: A határozataiban kifejtett jogelvek, jogtételek meghatározzák a polgári jog értelmét, tartalmát. Pl. a 34/1992-es alkotmánybírósági határozat: a személyiségi jogokkal kapcsolatosan rámutatott, hogy a nem vagyoni kártérítés kizárólag csak a kártérítési jogon belül nem értelmezhető, mert az a személyiségi jogok generális szankciója. (A határozat szerint a nem vagyoni kártérítés alapja valamely személyiségi jog megsértése lehet. Ha valakinek megsértik valamely személyiségi jogát, ennek jogkövetkezményeként követelhet nem vagyoni kártérítést.)

III. A jogszabály érvényessége

A jogszabály akkor érvényes, ha szabályosan alkották meg. A jogszabály szabályos megalkotásának feltételei:

-      Az arra jogosult szervnek kell megalkotnia a jogszabályt. (törvényt az országgyűlés, kormányrendeletet a kormány, miniszteri rendeletet az illetékes minisztérium stb.)

-      A jogszabályt a jogszabályalkotásra vonatkozó normák betartásával kell létrehozni (jogalkotásról szóló törvény).

-      Megfelelő módon ki kell hirdetni. Nálunk ez a Magyar Közlönyben történik meg.

Ezek a feltételek konjunktívak, vagyis bármelyik hiánya esetén nem beszélhetünk érvényes jogszabályról. Ha ezek a feltételek megvalósulnak, a jogszabály érvényesen létrejött, de ez még nem jelenti azt feltétlenül, hogy alkalmazható is. (Az alkalmazhatóság a hatályossághoz kapcsolódik)

IV. A jogszabály hatályossága

Csak az érvényes jogszabály lehet hatályos.

A hatály fogalma:

-      röviden: "alkalmazhatóság"

-      bővebben: A polgári jogi norma hatálya az a területi, személyi és időbeli keret, ahol, akire és amikor a jogszabály alkalmazható.

A jogszabály hatálya 3 féle értelemben vizsgálható:

1. Területi hatály: Azt a földrajzi egységet jelöli meg, ahol a jogszabályt alkalmazni kell. Általában az ország területén alkalmazzuk őket, de az önkormányzati rendeleteket csak az adott önkormányzat területén.

2. Személyi hatály: Azt az alanyi kört jelöli meg, akikre alkalmazni kell a jogszabályt. Általában mindenkire, de az is előfordul, hogy szűkebb körre (pl. csak a gazdasági társaságokra, vagy csak a külföldiekre).

Ha egy jogforrásban a jogalany szó szerepel, akkor az mindenkire alkalmazandó.

Ha az állampolgár szó szerepel a jogszabályban, akkor csak a magyar állampolgárokra kell alkalmazni az adott jogszabályt.

3. Időbeli hatály: Azt az időintervallumot jelöli meg, amelyen belül a jogszabályt alkalmazni kell. Fontos ennek az időintervallumnak a kezdete és a vége.

Kezdete: a hatálybalépés.

-      Módja: Általában maga a jogszabály rendelkezik a saját hatálybalépéséről, kivételes esetben egy alacsonyabb jogszabály lépteti hatályba. (Ez inkább korábban volt jellemző, ilyen volt pl. az 1960. évi 11. tvr.)

-      Ideje (mikortól lép hatályba): Ez 3 fajta lehet

·     Kihirdetéssel

·     A kihirdetést követő meghatározott időtartam elteltével. (kihirdetést követő 60. napon)

·     Fix időpontot vagy eseményt rögzítenek a hatálybalépéshez.

-      visszahatás (visszaható hatály): A jogszabályt a hatályba lépés előtt keletkezett jogviszonyokra is alkalmazni kell. A korábban létrejött, még élő és el nem bírált jogviszonyokról van szó. Ez kivételesen fordul elő, csak pozitív lehet, azaz kötelezettséget nem állapíthat meg, és nem lehet szigorúbb mint a korábbi norma.

Vége: ha a jogszabály hatályát veszti.

Ennek módja, ideje:

-    A jogszabály eleve egy meghatározott időtartamra alkalmazható, azaz a jogszabály maga meghatározza, hogy meddig alkalmazható. Ez a tranzitórius jogszabály.

-    Az adott témában új jogszabályt alkotnak, amely hatályon kívül helyezi a korábbit. Ez csak ugyanolyan vagy magasabb szintű jogszabály lehet. Ha a jogalkotó ugyanabban a témában később új jogszabályt alkot, a későbbi norma önmagában is a korábbi hatályon kívül helyezését eredményezi. (A lex posterior derogat priori elvéből fakadóan.) A gyakorlat azonban az, hogy az új jogszabály expressis verbis (kifejezetten) is kimondja a korábbi hatályon kívül helyezését. Ezt nevezzük arrogationak.

-    Ha az adott jogszabály idejét múlt életviszonyt szabályoz, tehát már nincs rá szükség, azt új jogszabály hozatala nélkül egyszerűen hatályon kívül helyezik.

-    Továbbhatás: A jogszabályt hatályon kívül helyezik, de ezt követően is még egy meghatározott ideig, alkalmazzák a még fennálló jogviszonyokra.

V. A jogszabály szerkezete

Három szerkezeti eleme van. Ezek nagyon ritkán találhatók meg egymás után. ezért értelmezni kell a jogszabályt ahhoz, hogy pl. a szankció megállapítható legyen.

1. Tényállás-hipotézis: Olyan elvont módon meghatározott jelenségek, tények, körülmények összességét fogalmazza meg, amelyek beállása esetére meghatározott emberi magatartás tanúsítását írja elő. Összefoglalja azt az élethelyzetet, amit a jogszabály szabályozni kíván.

A tényállás tényállási elemekből áll, ezek mindegyike meg kell, hogy valósuljon, ahhoz, hogy az adott élethelyzetre a normát alkalmazni lehessen. Ezek lehetnek:

-      szimultán tényállási elemek: Ezeknek egyszerre kell megvalósulniuk.

-      szukcesszív tényállási elemek: Egymásra épülve, egymást követően kell, hogy megvalósuljanak. pl. elbirtoklás

A tényállás minősítése: konkrét élethelyzetre tényállás keresése és illesztése.

2. Rendelkezés-diszpozíció

A tényállás megvalósulása esetére írja elő a jogalanyok számára a követendő magatartást. A rendelkezés lehet attól függően, hogy a felek szempontjából kötelező-e a követésük vagy nem.:

-      diszpozitív rendelkezés: Megengedő rendelkezés, engedi az eltérést. A felek saját elképzeléseiknek megfelelően alakíthatják ki a köztük lévő jogviszonyt. A jogszabály csak akkor irányadó, ha a felek másként nem állapodnak meg. Tipikusan diszpozitív szabályozás jellemzi a szerződések jogát. Sok esetben ezt ki is mondja a jogszabály.

-      kógens rendelkezés: A felek nem térhetnek el tőle, kötelező a felekre nézve. Ezt vagy kimondja a jogszabály kifejezetten, vagy az értelmezés során lehet erre következtetni.

-      klaudikáló kógencia (sántikáló kógencia): A jogszabály az egyik irányba engedi az eltérést, a másik irányba nem. (pl. rövidebb elévülési határidőben megállapodhatnak a felek, mint amit a jogszabály meghatároz, de hosszabban nem.)

3. Jogkövetkezmény: attól függ, hogy a jogalanyok eleget tesznek-e a rendelkező részben foglaltaknak. Amennyiben igen, a jogkövetkezmény az elérni kívánt joghatás lesz. (Pl. Ha az ingatlan adásvételénél betartják a jogszabály előírásait, az eredmény az ingatlan tulajdonának megszerzése).

A szankció (joghátrány) akkor áll be, ha a jogalanyok nem tartják be a rendelkező részben foglaltakat. A szankció a polgári jogban alapvetően vagyoni, reparatív jellegű, azaz a kiegyenlítést, jóvátételt szolgálják. A megbillent vagyoni egyensúly helyreállítása a cél. Polgári jogi szankció pl.

-      joghatás elmaradása (érvénytelenség esetén)

-      valamilyen kötelezettség keletkezése, ilyen lehet (pl. a kártérítési jogviszonynál a kártérítés megfizetése)

-      valamilyen jognak az elvesztése:(pl. részletfizetési kedvezmény elvesztése)

-      kivételesen van pönális (büntető) szankció, de ez alapvetően idegen a polgári jogtól. Ezek represszív (megtorló) jellegű szankciók. Ritkán van ilyen. (pl. a személyiségi jog megsértése esetén kiszabható közcélra fordítandó bírság.)

A szankció lehet:

-      objektív alapú szankció: Ha a magatartás ténye önmagában megalapozza a szankció alkalmazását. Ilyenkor a belső tényezőket nem vizsgáljuk, nem nézzük pl., hogy a magatartás felróható- e. (Pl. a személyiségi jog megsértése esetén objektív alapú szankció az, hogy a jogsértő adjon elégtételt)

-      szubjektív alapú szankció: Nem elég a magatartás ténye a szankció alkalmazásához. Az is szükséges, hogy a jogalanynak felróható legyen a magatartás.(Akkor felróható a magatartás, ha az adott személy nem úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. Ez jellemző főszabály szerint pl. a kártérítési felelősségre.)

VI. A jogalkalmazás

Az ítélkezési gyakorlat jogalkalmazó és ez által jogértelmező tevékenysége során folyamatosan jogfejlesztő tevékenységet végez.

Fogalma általánosan megfogalmazva: az absztrakt jogi normának a konkrét élethelyzetre illesztése (vetítése). A jognak az életre történő alkalmazása.

1. Tág értelemben: az a tevékenység, amikor a jogalanyok a köztük létrejövő jogviszonyban alkalmazzák a jog normáit, vagyis jogkövető magatartást tanúsítanak.

2. Szűk értelemben: a bíróságoknak és más hatóságoknak (pl. jegyző, választottbíróság) azon eljárása, amely során a jogi normát alkalmazzák a jogalanyok között létrejött jogviszonyra. A tipikus jogalkalmazó a bíróság, amely az eseti döntésein keresztül folyamatosan alkalmazza, és ezen keresztül fejleszti a jogot.

3. A bíróságok szerepe a jogalkalmazásban több szinten történik.

-      helyi (városi és kerületi) bíróságok

-      megyei bíróságok + a Fővárosi Bíróság

-      ítélőtáblák

-      Legfelsőbb Bíróság. Az ítélőtáblák felállításával (2003-ban, ill. 2005-ben) a Legfelsőbb Bíróság szerepe elmozdult az iránymutató funkció felé.

4. A jogalkalmazás menete:

-      minősítés: ez elhelyezést jelent, azaz meg kell keresni, hogy a konkrét élethelyzetre melyik absztrakt feltételrendszer illeszthető, melyik jogszabály vonatkoztatható rá.

-      értelmezés: ennek során a jogszabály ételemezése, tartalmának meghatározása történik

-      /fejlesztés/: a jogalkalmazás során folyamatosan történik a jog fejlesztése.

A jogalkalmazás fogalma: az a bírói művelet, amelyben a bíró megállapítja, hogy egy konkrét, életbeli tényállás mely általános polgári jogi szabály absztrakt tényállásának felel meg, s ez által milyen joghatás kapcsolódik hozzá.

VII. A jog értelmezése

Ennek is megvannak a sajátos szabályai. Ezek egysége a jogértelmezéstan (hermeneutika). Két fontos szempont érvényesül a jogértelmezésben:

1. alanyai szempontjából (ki végzi a jogértelmezést) a jogértelmezés lehet

A.   jogalkotói (autentikus) jogértelmezés. Ez hiteles jogértelmezés, ami tulajdonképpen jogszabályalkotásnak tekinthető. A jogalkotó maga értelmezi a normát. Ez kétféle lehet:

·        alacsonyabb jogszabályban történő értelmezés (pl. 1960. évi 11. tvr. megmagyarázta, hogy mi minősül írásbeliségnek a Ptk. alkalmazása szempontjából. Rögzítette, hogy írásbeliségnek minősül pl. a távirati forma, a magánlevél stb.)

·        ugyanabban a jogszabályban való értelmezés (pl. a Ptk. záró rendelkezései meghatározzák, hogy a Ptk. alkalmazásában ki minősül közeli hozzátartozónak, fogyasztónak, gazdálkodó szervezetnek stb.)

B.   Jogalkalmazói értelmezés: itt a legfontosabb a jogfejlesztő szerep

·     jogegységi határozat (JH) ez kötelező

·     elvi bírósági határozat (EBH)

·     kollégiumi vélemény

Korábban hozott iránymutatások:

·     elvi döntés (pl. XXV. PED azt tartalmazza, hogy az ingatlan tulajdonjogának átruházására irányuló szerződés mikor tekinthető írásba foglaltnak)

·        irányelv (pl. 21. sz. irányelv a nem vagyoni kártérítésről)

·        polgári kollégiumi állásfoglalás (pl. 1-es PK. a holttá nyilvánításról)

C.   Jogtudományi (doktrinális) értelmezés: a tudomány értelmezi a jogot. Ez nem hiteles jogértelmezés, de meghatározó szerepe van a jogfejlesztés szempontjából. Megjelenése szakfolyóiratokban, szakkönyvekben, tankönyvekben történik. Ezek befolyásolják a kialakult bírói gyakorlatot, de nem jellemző, hogy a bíróság egy konkrét ügy elbírálása során jogtudományi műre hivatkozzon döntése indokolásakor.

2. A jogértelmezés módszerei (12 van, de 4 a klasszikus):

-      nyelvtani értelmezés (interpretatio grammatica): a jogszabály ételmének megállapításakor elsődlegesen a szavaknak, kifejezéseknek a jogászi szóhasználat szerinti jelentését vesszük figyelembe, másodlagosan a magyar nyelv szabályai és a szavak általánosan elfogadott jelentése alapján történik az elemzés. Figyelemmel kell lenni arra is, hogy annak a területnek, amit az adott jogszabály rendez, lehet saját terminológiája (szakkifejezései) ilyenkor ezek a sajátos értelmek az irányadók.

-      logikai értelmezés (interpretatio logica): A gondolkodás szabályait, a formális logika szabályait alkalmazzuk. Állítások és azokból való következtetések levonása történik. történik. Ezek segítségével jut a bíró valamilyen eredményre. Vannak kifejezetten a jog területéhez kapcsolódó joglogikai tételek, pl.

·        többől a kevesebbre való következtetés (argumentum a maiori ad minus)

·        a kevesebből a többre való következtetés (argumentum a minori ad maius)

·        az ellentétesből való következtetés (argumentum a contrario)

·        többi értelmezés képtelensége (argumentum ex absurdum)

-      rendszertani értelmezés (interpretatio systematica): Azt vizsgáljuk, hogy az adott jogi norma hol található a jogrendszerben, az adott jogágon belül, vagy hogy a  jogszabály mely részében, fejezetében, mely §-on belül helyezkedik el, s ebből vonunk le következtetést az értelmére.

-      történeti értelmezés (interpretatio historica): a jogszabály keletkezési körülményeit vizsgáljuk, azt, hogy milyen társadalmi, gazdasági körülmények között keletkezik a jogszabály. (Pl. a rendszerváltás előtt a köztulajdon elsődleges volt a magántulajdonhoz képest. Ez a rendszerváltás után megváltozott, előtérbe került a magántulajdon védelme.)

VIII. Jogtechnikai eszközök

Ezek a jogalkalmazó tevékenységét segítő eszközök

1. Vélelem: valószínű tényállást tekintünk valósnak, annak érdekében, hogy a konkrét esetre a valós tényállás jogkövetkezményeit alkalmazni tudjuk. (Pl. a fogamzás vélelmezett időpontja a születésétől visszafelé számított 300-182. nap közé esik.) Ez egy megdönthető vélelem (praesumptio iuris), azaz bebizonyítható az ellenkezője. A vélelem lehet megdönthetetlen (praesumptio iuris et de iure), ilyenkor nincs lehetőség az ellenbizonyításra. (pl. a 14 év alatti gyermek cselekvőképtelen)

2. Fikció: valótlan tényállást tekintünk valósnak, annak érdekében, hogy a konkrét esetre a valós tényállás jogkövetkezményeit alkalmazni tudjuk. (Pl. ha valaki az öröklésről lemond, azt úgy kell tekinteni, mint aki az örökhagyó halála előtt meghalt.) Ez nemcsak jogalkalmazói, hanem jogalkotási technikai eszköz is.

3. Analógia: A hasonlatosság elvére épül, az alapján próbálja a joghézagokat kezelni. A jogalkotó célja, hogy minél kevesebb legen a joghézag, azaz a jogszabályok minél több konkrét tényállást lefedjenek. De a társadalmi, gazdasági viszonyok állandóan szabályoznak, ezért a joghézagok soha nem küszöbölhetők ki teljesen. Az analógia lehet:

-      analógia legis: van hasonló tényállás, és az erre vonatkozó jogi normát alkalmazza a bíró a tényállásra. Azért teheti meg, mert lényegi ponton van hasonlóság a két tényállás között. Abban különbözik a kiterjesztő szabálytól, hogy a jogalkotó itt nem gondolt arra, hogy felmerülhet egy másik tényállás, mint amit szabályozott. (Pl. a szálloda felelősségének a szabályait a gyakorlat kiterjeszti a csomagmegőrző automatákra)

-      analógia iuris: nincs hasonló tényállás, a joghézagok kitöltésére a jog általános tételeit, alapelveit hívja segítségül a jogalkalmazó (alkotmányjogi, polgári jogi elvek).

IX. A jogi norma fajtái:

1. Önálló- nem önálló

Az önálló jogi norma önmagában alkalmazható, nem szorul más jogi norma segítségére, mert mind a 3 szerkezeti elem megtalálható benne. Sok jogi norma azonban nem önálló, azaz csak más normával egységesen értelmezhető.

Ilyen nem önálló jogi norma lehet:

-      megszorító: megmondja, hogy egy másik szabály mely esetekben nem érvényesülhet. (pl. lehet kérni a közös tulajdon megszüntetését, de alkalmatlan időben nem.)

-      kiterjesztő: a jogalkotó gondolt arra, hogy az adott szabályt kiterjessze más tényállásra is. (pl. a köztestületekre alkalmazni kell az egyesületekre vonatkozó szabályokat.)

-      fogalom-meghatározó: egy másik norma elemeit határozza meg. Ez fogalombiztonságot jelent. (Ilyenek pl. a Ptk. záró rendelkezései.)

-      keretjogszabály: olyan általános tétel, amit a többi norma tölt meg tartalommal.

-      hivatkozó (utaló) szabály: az adott jogviszonyra egy másik norma alkalmazását rendeli a jogszabály.(Pl. a Ptk. alkalmazásában egy irat csak akkor tekinthető értékpapírnak, ha megfelel egy másik jogszabály kritériumainak.)

2. Főszabály- kivétel- alkivétel

Ha egy jogszabály az általános tényállásból kivesz egy szűkebbet, akkor az általános tényállást főszabálynak, a szűkebbet kivételnek tekintjük. Előfordul, hogy a kivétel alól kiemelésre kerül egy még szűkebb kör, ez az alkivétel, ami tulajdonképpen a főszabállyal esik azonos szabályozás alá. (Pl. a házasságot kötött 16 éves cselekvőképes lesz. Ez kivétel az alól az általános szabály alól, hogy a 14-18 év közöttiek korlátozottan cselekvőképesek.)

3. Diszpozitív-kógens

-      Diszpozitív a feleknek cselekvési szabadságot biztosít. A felek eltérhetnek a normától..

-      A kógens nem engedi az eltérést a feleknek. Ha mégis eltérnek, annak meghatározott joghátrány lesz a következménye.

-      Klaudikáló kógencia (lásd 18. oldal)

4. Imperatív (parancsoló) norma: olyan kötelező szabályok, amelyek valamilyen magatartás tanúsítását írják elő a feleknek. Ennek másik oldala a negatív parancsolás, azaz a tiltás, amikor valamitől tartózkodnia kell a félnek.

5. Permisszív (megengedő) norma: amennyiben egy magasabb szintű jogi norma kifejezetten megengedi az eltérést egy alacsonyabb szintű jogi normának. (Ez általában úgy fogalmazódik meg az adott jogszabályban, hogy „amennyiben jogszabály másként nem rendelkezik”) A diszpozitív szabály a feleknek, a permissszív norma a jogszabálynak engedi az eltérést.

Polgári jog - általános rész: Alapelvek

I. Alapelvek jellemzése

1. A jog iránymutató eszméi, jogpolitikai célkitűzések, alapvető elvek (pl. igazságosság elve, általában elvárhatóság elve).

2. A társadalmi igényeket jelenítik meg a jogalkotó, a jogalkalmazó, jogkövető számára. (Nem szakadhatnak el a tényleges társadalmi viszonyoktól)

Adott gazdasági rendszerben meglévő összefüggéseket, törvényszerűségeket kell közvetíteniük. (Pl. nagyon fontos, hogy a tulajdon védelme mit jelent az adott társadalmi-gazdasági viszonyok között, azaz, hogy különbséget kell-e tenni az egyes tulajdoni formák védelme között. Ennek alapelvi szinten is meg kell jelennie)

3. A konkrét társadalmi-gazdasági viszonyokból általános elveket képeznek, és absztrahálás alapján az eseti problémákból vonják le az általános szabályokat. Ez egy tudományos folyamatnak tekinthető, hiszem meg kell látni. a hétköznapi gazdasági tényállásokban az összefüggéseket, s azokból kell levonni az összefüggéseket, törvényszerűségeket.

Generálklauzulák (keretszabályok):

A jog adaptációját szolgálja a változó életviszonyokhoz, ill. a konkrét tényállás különös sajátosságaihoz, jegyeihez. (Van olyan nézet, amely szerint a generálklauzulák "felpuhítják a jogot" az által, hogy túl tág keretet biztosítanak a jogalkalmazó számára a mérlegeléshez, amely azt eredményezi, hogy veszélybe kerül a jogbiztonság.)

II. Az alapelvek szerepe

1. Elméleti funkció: Közvetítő szerepet tölt be az állami - politikai szervezet és a jogi normarendszer között. (Meghatározzák a jogalkotás kereteit.)

2. Gyakorlati szerep: Ez lehet

-      értelmező szerep: Az alapelvek segítségével értelmezzük a jogi normát. Ennek két esetei:

·        homályos a jogi norma megfogalmazása (Nem egyértelmű, hogy mit akart a jogalkotó. A bíró az alapelvekből fogja levonni a következtetést arra, hogy mi az adott jogszabály konkrét tartalmat.)

·        eleve meghagyja a jogalkotó a mérlegelési lehetőséget a jogalkalmazó számára. Úgy fogalmaz, hogy a konkrét esetben a jogalkalmazó töltse meg tartalommal a jogi normát. (Pl. „haladéktalan” értesítési kötelezettség előírása esetén a jogalkalmazónak kell eldöntenie, hogy adott esetben mi minősül haladéktalannak. Vagy ilyen pl. a „szokásos mértékű” ajándék)

-      hézagpótló szerep: A hézagpótlással már korábban foglalkoztunk (analógia legis és iuris). Az alapelveknek az analógia iurisnál lesz fontos szerepük.

III. Az alapelvek csoportosítása

1. Deklaratív-operatív alapelv (a szerint, hogy lehet- e önállóan alapja az ítélkezésnek?)

-      A deklaratív alapelv nem lehet önállóan alapja az ítélkezésnek. (A bíró az ítéletében nem hivatkozhat kizárólag egy alapelvre, alapvetően egy jogszabályra kell hivatkoznia, az alapelv csak kisegítő funkciót lát el.)

-      Az operatív alapelv önállóan is lehet alapja a döntéshozatalnak. Közvetlenül (önállóan) is lehet alkalmazni. Itt tehát nincs szükség jogszabályra. (pl. joggal való visszaélés tilalma.)

2. Jogrendszeri- jogági- jogintézményi alapelv (a szerint, hogy milyen területen, milyen széles körben érvényesül az alapelv?)

-      Jogrendszeri alapelvhez tartoznak mindazon alapelvek, amelyek az egész jogrendszert áthatják. Ezek a jog alapvető tézisei, amelyek az összes társadalmi, gazdasági viszonyokban alkalmazandók. Az alkotmány az, ami rögzíti ezeket az alapelveket.

-      A jogági alapelvek azok az alapelvek, amelyeket csak egy meghatározott jogágon belül alkalmaznak. Homogén gazdasági, társadalmi viszonyokra alkalmazandó alapelvek. (Pl. az adott helyzetben általában elvárható magatartás elve, a kölcsönös együttműködés elve, vagy a joggal való visszaélés tilalma csak a polgári jog alapelve.)

-      Jogintézményi alapelvek: mindazon alapelvek, amelyek egy adott jogágon belül egy meghatározott területen alkalmazhatók. (Pl. a kötelmi jogban alkalmazható alapelv a szerződési szabadság eléve.)

IV. A magánjog vezérmotívumai (a polgári jog szempontjából vizsgálva)

1. Ésszerűség elve: a magánosok viszonyainak rendezése során a polgári jog az ésszerű berendezésre és rendezésre törekszik. Fontos, hogy a jogértelmezés során nem alkalmazható az az értelmezés, amely ennek az ésszerűségnek ellentmond. A Ptk. bevezető rendelkezéseiben ez az elv nem található, de generálklauzulaként többször visszaköszön a polgári jogi normarendszerben. (Pl. túlépítés esetén csak akkor lehet elrendelni a túlépített rész lebontást, ha az nem ellenkezik az ésszerűség követelményével, vagy az ésszerűség követelménye érvényesül abban, hogy a cselekvőképtelen is megkötheti azokat a jogügyleteket, amelyek a mindennapi életben tömegesen fordulnak elő, és nem igényelnek különös megfontolást. Pl. egy gyerek is vehet egy kiflit.)

2. Igazságosság elve: a magánszférának a viszonyait lehetőleg úgy kell rendezni, hogy az ne csak jogszerű legyen, hanem igazságos is. Csak ekkor lesz a jogalanyok számára elfogadható és követhető norma.

3. Jogbiztonság elve: a jog következetes, kiszámítható legyen. A magánjogi viszonyokat következetes normarendszernek kell szabályoznia. Ez akkor érvényesül, ha megfelel az alábbi feltételeknek:

- állandóság: a normák ne változzanak túl gyorsan

- áttekinthetőség: nem lehet kazuisztikus, rendszerezettnek kell lennie

- megismerhetőség

V. A polgári jogi alapelvek a "Bevezető rendelkezések-"ben

1. Értelmezés elve: a Ptk. 1.§-a meghatározza, a törvény célját és szabályozási tárgyát. A Ptk. vagyoni és személyi viszonyokat szabályoz, s rögzíti, hogy más jogszabályokat vele összhangban kell értelmezni. Ez fontos abból a szempontból, hogy a jogértelmezés egységes legyen, mert ez a jogbiztonság feltétele. Azt is rögzíti, hogy az társadalmi, gazdasági környezettel (renddel, viszonyokkal) összhangban kell értelmezni a normákat.

2. Autonóm mozgástér védelmének elve: a Ptk. rögzíti, hogy védi a jogalanyok személyhez fűződő jogait és törvényes érdekeit, vagyis ezen a területen autonóm szabadságot kapnak a jogalanyok, azaz  gyakorolhatják a jogaikat s ezt maga a Ptk. is védelemben részesíti. Ha az alanyi jog megsérül, akkor az igény állapotába kerül, vagyis joga van a jogalanynak az állami védelmet igényelni, azaz az állami kikényszeríthetőséget. A Ptk. 7.§-a szerint az állam minden szervének kötelessége a jogok védelme, érvényesítése. Ha a törvény másként nem rendelkezik, ezeknek a jogoknak az érvényesítése, védelme a bírósági útra tartozik. (Másik szerv lehet törvény rendelkezése alapján pl. a jegyző birtokvédelem esetén, valamint a választottbíróság. A választottbírósági eljárás feltételei:

-      legalább az egyik fél hivatásszerűen foglalkozzon gazdasági tevékenységgel,

-      a jogvita ezzel a gazdasági tevékenységgel függjön össze,

-      a felek az eljárás tárgyáról szabadon rendelkezhessenek.

-      a felek részéről akarategyezségnek kell lennie a választottbírósági út igénybevételére.

A felek általában azért kötik ki a választottbírósági eljárást vita esetére, mert ez jóval gyorsabb, mint a rendes bírósági út.)

3. Rendeltetésszerű joggyakorlás elve: az alanyi jog gyakorlásának a korlátait határozza meg. A jogot csak rendeltetésének megfelelően lehet gyakorolni. Ez az alanyi jog gyakorlásának pozitív korlátja. (Pl. a tulajdonos úgy használhatja a dolgát, hogy ezzel a szomszédjait ne zavarja)

4. Tulajdon védelmének az elve: a Ptk. védi a tulajdon Alkotmányban rögzített formáit (a köz- és a magántulajdon egyenrangú, ugyanolyan védelemben kell részesíteni mindkettőt.)

5. Jóhiszeműség, tisztesség, kölcsönös együttműködés elve: ezeket a jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során kell tanúsítani.

Jóhiszeműség: aki nem tud, és az adott körülmények között kellő körültekintés mellett sem kell tudnia a látszattal ellentétes valóságról. (Pl. ha valaki kereskedelmi forgalomban vásárol és jóhiszemű, akkor is megszerzi a dolog tulajdonjogát, ha az eladó nem volt tulajdonos. Itt a jóhiszeműség alapvetően azt jelenti, hogy pl. a vevő nem tudott arról, hogy az a dolog, amit megvett, lopott.)

Tisztesség: az erkölcsiség általános követelményét emelik törvényi szintre a bevezető rendelkezések.. A magatartásoknak tartalmilag is erkölcsösnek kell lenniük. Van, hogy ez az alapelv nevesített formában, konkrétan is megjelenik, pl. a jóerkölcsbe ütköző szerződés semmis.

Kölcsönös együttműködés: a kölcsönös viszonyokban egymásra tekintettel kell lenni, a cselekményeket össze kell hangolni, a cél érdekében harmonikusan együtt kell működni. Aktív, pozitív, tevőleges magatartást vár el jog a felektől. Az együttműködési kötelezettség fontos aspektusai:

- tájékoztatási kötelezettség

- figyelmeztetési kötelezettség

- értesítési kötelezettség

- válaszadási kötelezettség.

Később egyes területeken nevesíti ezt az elvet a Ptk..

-      a szerződések megkötése során kifejezetten rögzíti a Ptk.. hogy a feleknek,  együttkell működniük, tájékoztatniuk kell egymást,

-      a teljesítésnél is nagyon fontos, hogy a felek együttműködjenek egymással.

-      máshol a Ptk. részletezi, hogy az együttműködés, ill. a tájékoztatási kötelezettség keretében a feleknek mit kell tenniük. (Pl. az adásvételnél az eladónak tájékoztatnia kell a vevőt a dolog lényeges tulajdonságairól)

6. Általában elvárhatóság elve: a polgári jogi jogviszonyokban a jogalanyoknak olyan magatartást kell tanúsítaniuk, ami az adott helyzetben általában elvárható. Ha nem így jár el, akkor felróható neki a magatartás. A polgári jog nem a szándékosságot és a gondatlanságot vizsgálja, mint a büntetőjog. Ez egy objektivizált mérce. A jog nem mondja meg, hogy mi az ami tőle, azaz az adott személytől elvárható, hiszen a tőle elvárhatóság az minden személynél más és más, azt kell vizsgálni, hogy az adott helyzetben általában az emberektől milyen magatartás lett volna elvárható. Ezt a bírónak kell mérlegelnie, meghatároznia a konkrét szituációban. Ez fontos eleme a felelősségtannak. Ez lesz a felelősségrevonás alapja egy kártérítési jogviszonyban. Két kitételt fogalmaz meg a Ptk. az általában elvárhatósággal kapcsolatban:

-      saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat. (Pl. nem követelheti vissza az ajándékot az ajándékozó amiatt, hogy meghiúsult az a feltevés, amire figyelemmel adta az ajándékot, ha a saját felróható magatartásával idézte elő a feltétel meghiúsulását.)

-      az is hivatkozhat a másik felróható magatartására, aki maga sem úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. (Pl. egy baleset mindkét érintett hibájából következett be, de csak az egyiknek keletkezett kára. A károsult a másiktól követelhet kártérítést közrehatása arányában annak ellenére, hogy a károsult maga is felróhatóan járt el.)

7. Joggal való visszaélés: a jog gyakorlása társadalmi rendeltetésével össze nem férő célra irányul. Valakinek van valamilyen jogosultsága, de azt nem a társadalmi rendeltetésének a keretein belül gyakorolja, visszaél a jogával. (Nem megfelelően használja a jogosultságot . "A jog nem öncél, hanem eszköz".) Esetei:

-      nemzetgazdaság megkárosítására irányul

-      más személyek zaklatására irányul

-      mások jogainak, törvényes érdekeinek a csorbítására irányul.

-      a jog gyakorlását illetéktelen előny szerzésétől teszi függővé. (Pl. a közös tulajdonnal rendelkezni csak egyhangú határozattal lehet. Ha az egyik tulajdonostárs nem járul hozzá az eladásához, s erre nincs semmi elfogadható indoka, ez joggal való visszaélésnek minősülhet.)

Van olyan eset, amikor jogszabály által megkívánt jognyilatkozat megtagadásában áll a joggal való visszaélés. A bíróság ilyenkor meghatározott feltételek mellett a nyilatkozatot pótolhatja. Ezek a feltételek:

-      a jognyilatkozat megtagadása nyomós közérdeket vagy különös méltánylást érdemlő magánérdeket sért (különösen, ha illetéktelen előny szerzésétől tették függővé a joggyakorlást. Pl. csak akkor járul hozzá az eladáshoz a tulajdonostárs, ha neki a vételárból nagyobb hányad jut, mint amennyi a tulajdoni hányada alapján őt megilletné.) és

-      ha az érdeksérelem másképp nem hárítható el.

Polgári jog - általános rész: A polgári jogi jogviszony

I. A jogviszony fogalma, jellemzői

A jogalkotó által szelektált, a jogi szabályozás körébe bevont, jogilag szabályozott társadalmi viszonyok. Sajátos, jogilag szabályozott életviszonyokról van szó. Bármely élethelyzet, amit a jog szabályoz, jogviszonyként jelenik meg. (Azért szelektált életviszonyok a jogviszonyok, mert nem minden életviszonyt szabályoz a jog.)

Jellemzők:

-      emberek (személyek) közötti viszonyok

-      az absztrakt norma ebben konkretizálódik

-      a jogi norma alapján meghatározott magatartást kell tanúsítani az adott élethelyzetben.

II. A polgári jogi jogviszony jellemzői

-      Ezek vagyoni és személyi viszonyok. A vagyoni viszonyok között 3 alaptípust lehet megkülönböztetni. Ezek

·       dologi jellegű vagyoni viszonyok: A vagyonjog statikájával találkozunk, (nem mozdul el a jogviszony) élők közötti jogviszonyról van szó.

·       kötelmi jellegű vagyoni viszonyok: A vagyonjog dinamikájával találkozunk, (kimozdulás tapasztalható, pl. adásvételt kötünk, amivel a tulajdonjog átruházásra kerül) aktív, élők közötti jogviszonyról van szó.

·       öröklési jellegű vagyoni viszonyok: Halál esetére rendezik a felek a vagyoni jogviszonyokat.

A személyi viszonyokat két csoportra oszthatjuk:

·        jogalanyisággal kapcsolatos jogviszonyok (jogképesség, cselekvőképesség, jogi személyek jogalanyisága)

·        személyhez fűződő jogok védelmével kapcsolatos jogviszonyok

-      A felek között mellérendelt kapcsolat van, egyenrangúak a felek és autonómak, akik szabad akaratukból kapcsolódnak össze.

-      A jogok és kötelezettségek kiegyensúlyozzák egymást.

III. A polgári jogi jogviszony szerkezete

1. Abszolút szerkezet: csak egy személy, a jogosult van egyértelműen meghatározva, nevesítve benne. Vele szemben mindenki kötelezett, anélkül, hogy őket nevesítenénk. A kötelezettektől passzív magatartás (negatív magatartás) várható el, azaz a kötelezettek tűrésre, tartózkodásra kötelesek. A tűrés azt jelenti, hogy mindenki tűrni köteles, hogy a jogosult a jogait szabadon gyakorolja. A tartózkodás, pedig azt jelenti, hogy mindenki tartózkodni köteles attól, hogy a jogosultat jogainak gyakorlásában akadályozza. Ilyen pl. a tulajdonosi jogviszony és a személyi jogviszonyok. (A tulajdonos nevesítve van, és mindenki tűrni köteles, hogy a tulajdonos a jogait gyakorolja, és tartózkodni köteles attól, hogy a tulajdonost akadályozza a jogai gyakorlásában.)

2. Relatív szerkezet: A kötelezett is nevesítve van, nem csak a jogosult. Így pontosan tudjuk, hogy kik között jött létre a jogviszony. Tipikus példája a kötelmi jogviszonyon belül a szerződések köre.

Az abszolút szerkezetű jogviszony abban az esetben, ha valaki megsérti a jogosult jogát, átfordul relatív szerkezetű jogviszonnyá. Pl. a tulajdonos dolgát valaki megrongálja, s ezzel megsérti a tulajdonosi jogait. Ebben a pillanatban kártérítési jogviszony alakul ki a károkozó és a károsult között. A kártérítési jogviszony pedig relatív szerkezetű jogviszony, hiszen nevesítve van a jogosult (ebben az esetben a károsult), és a kötelezett (ebben az esetben a károkozó) is.

IV. A polgári jogi jogviszony elemei

1. Alanya: azok a személyek, akik között a jogviszonyok létrejönnek, s ezáltal jogok és kötelezettségek hordozói lehetnek (a polgári jogviszony alanyairól szól a Ptk. Személyek című főrésze)

Kik lehet a jogviszony alanyai?

Személyek és jogalanyok. A személyek lehetnek:

-    természetes személyek: ember

-    jogi személyek: pl. Kft.

A jogalanyok a jogi személyiséggel nem rendelkező alanyok, szervezetek, amelyek közel állnak a jogi személyekhez, de nem rendelkeznek jogi személyiséget, viszont a polgári jogi jogviszonyoknak alanyai lehetnek (pl. szerződéseket köthetnek.) Tipikusan két szervezet sorolható ide (ezeket nevezzük jogi személyiség nélküli gazdasági társaságoknak)

-      betéti társaság (bt.)

-      közkereseti társaság (kkt.)

(A legfőbb különbség a jogi személyiséggel rendelkező és nem rendelkező társaságok között a felelősségben van. A jogi személy gazdasági társaságnak elkülönült vagyoni felelősségük van.)

A jogviszony fajtái az alanyok alapján (Mi van akkor ha több alany szerepel a jogviszonyban?):

-      Egy időben szerepel több alany:

·       érdekállás alapján:

§     dualisztikus (kétpólusú) jogviszony: két különböző érdekállású személy találkozik, különböző érdekűek, ezeket az ellentétes érdekeket hangolják össze, egyenlítik ki a jogviszonyban. (tipikusan ilyen a szerződés)

§     pluralisztikus (többpólusú) jogviszony: nem határozható meg a felek érdekállása azaz, hogy azonos vagy ellentétes az érdekállás (pl. fuvarozási szerződés: fuvarozó, címzett, feladó)

§     monisztikus jogviszony: több személy szerepel azonos érdekállással. (Pl. társasági szerződés)

·       azonos oldalon több alany:

§     osztott (jogosultság vagy kötelezettség):

v  mindegyik jogosult csak a rá eső részt követelheti.

v  mindegyik kötelezett csak a rá eső résszel tartozik.

§     együttesség: az egészet együttesen az összes jogosultnak kell teljesíteni, ill. a kötelezettnél is, egyszerre kell, hogy teljesítsen az összes kötelezett.

§     egyetemlegesség: ez lehet

v  jogosulti egyetemlegesség: Bármelyik jogosult követelheti a teljes követelést a kötelezettől.

v  kötelezetti egyetemlegesség: A jogosult bármelyik kötelezettől követelheti az egész tartozást. (Pl. többen közösen okoznak kárt)

-      Egymást követően több alany a jogviszonyban: a jogelőd helyébe lép be a jogutód. A jogutódnak ugyanolyan jogai és kötelezettségei lesznek, mint a jogelődnek. Két fajtája van:

·       egyetemes jogutódlás (successio universalis): A jogelőd vagyona, mint egész száll át.(Ilyen pl. az öröklés)

·       különös jogutódlás (successio singularis): Csak meghatározott jogok, dolgok szállnak át a jogutódra. (Pl. halál esetére szóló ajándékozás, hagyomány.)

Az alanyváltozáshoz szorosan kapcsolódik a kötelmi jogban az engedményezés, valamint a tartozásátvállalás. Előbbi esetén a jogosult, utóbbi esetén a kötelezett személye változik.

2. Tárgya: ez lehet

-      Közvetlen tárgy: mindig valamilyen emberi magatartás. Ez lehet:

·        tevőleges magatartás (dare-facere-praestare): valamilyen aktív (pozitív) magatartást kell tanúsítani.

·        nem tevőleges magatartás (non facere): tűrés, tartózkodás, ritkán kötelezettség. (pl. a letéteményes nem használhatja a dolgot)

-      Közvetett tárgy: valamilyen dolog, amelyre az emberi magatartás irányul.

A dolog fogalma: minden birtokba vehető testi tárgy. Ezt kiterjeszti a jog a természetes erőforrásokra, a pénzre, valamint az értékpapírra is. Az ember nem dolog.

·        A dolgok csoportosítása (Sokféle csoportosítás létezik, itt csak a leggyakoribbak kerülnek felsorolásra):

§      ingó-ingatlan

v   ingatlan: a föld és mindaz, ami vele tartósan egyesítve van.

v   ingó: minden más dolog, ami nem ingatlan.

§      egyedi- fajlagos- zártfajú

v   egyedi: minden más dologtól megkülönböztethetően van meghatározva. (Munkácsy Ásító inas című képe)

v   fajlagos: fajta és mennyiség szerint van meghatározva. (pl. festmény)

v   zártfajú: a fajlagoson belül egy szűkítés. (Munkácsy festmény)

§      forgalomképesség szerint lehet

v   forgalomképes: szabadon lehet a forgalom tárgya

v   korlátozottan forgalomképes: a forgalmazás meghatározott szabályok szerint, meghatározott körben lehet lehetséges (pl. meg van határozva, hogy ki vásárolhat Magyarországon termőföldet)

v   forgalomképtelen: a jog kivesz bizonyos tárgyakat a forgalomból. (tipikusan ilyenek az állami tulajdonban lévő dolgok, pl. a bányák. Itt van jelentősége a koncessziós szerződéseknek, amelyekkel az ilyen dolgok kezelését átengedi az állam)

§      osztható-oszthatatlan

v   oszthatatlan: minden, ami nem osztható

v   osztható: minősége és gazdasági rendeltetése ugyanaz marad, a felosztás után is, ill. a felosztás után nem szenved értékcsökkenést.

§      helyettesíthető-helyettesíthetetlen (a konkrét jogviszonyokban van jelentősége)

·        Összetett dolgok (dologkapcsolatok): a dolgok egymáshoz való kapcsolódása miként történhet:

§      Alkotórész: a fődologgal tartósan egyesítve van oly módon, hogy leválasztással, vagy ez, vagy a fődolog megsemmisülne, vagy használhatósága, ill. értéke jelentősen csökkenne. Az alkotórész osztja a fődolog sorsát. (Pl. az autó kereke)

§      Tartozék: nem ilyen szoros a kapcsolat. A rendeltetésszerű használatot segíti elő. Hozzátartozik a fődologhoz, de külön forgalom tárgya is lehet. (Pl. a hegedű vonója, a csónakhoz tartozó evező) Megállapodás tárgya is lehet, hogy osztja-e a fődolog sorsát vagy nem, de kétség esetén osztja.

§      Dologösszesség: több különböző dolog összefoglalása történik a forgalomban, forgalmi egységet jelent (pl. erdő, nyáj, könyvtár))

§      Költség (beruházás): ez lehet:

v    szükséges költség (szükséges beruházás): ezek a ráfordítások megőrzik a dolog értékét. Ez tehát segíti a további rendeltetésszerű használatot. Nem értéknövelő beruházás.

v    hasznos költség (hasznos beruházás): ez már értéknövelő beruházás, nem kell a rendeltetésszerű használathoz. (Pl. a lakásba parkettát teszünk le a linóleum helyett.)

v    fényűző költség (fényűző beruházás): egyéni igényeket, hóbortot elégít ki.

§      Haszon: mindaz az előny, amely a dolog használatával jár, amely a dologból származik. Ez lehet

v    vagyoni haszon

v    eszmei haszon

§      Gyümölcs: az a dolog, amely egy másik dologból időszakonként visszatérően származik. ( Pl. a juh gyapja) Amíg nem válik el, addig alkotórésze (NEM ALKATRÉSZE!) a fődolognak, de elválasztásra szánt. A gyümölcs kategóriái:

v   beszedett, ill. beszedni elmulasztott gyümölcs

v   meglévő, ill. elfogyasztott gyümölcs

Vagyon: valamely jogalanyt az adott időpontban megillető, vagyoni értékű jogainak és kötelezettségének az összessége. Ez lehet:

-    aktív vagyoni rész: ide tartoznak a vagyontárgyak (dolgok, jogok, követelések)

-    passzív vagyoni rész: ide tartoznak a tartozások és a kötelezettségek

A tiszta vagyon az aktív és passzív vagyon különbsége, ami lehet

-      pozitív (aktív többség)

-      negatív (passzív többség)

Alvagyon: a vagyonon belül meghatározott célra összefogott vagyontömeg. Az alvagyon lehet:

-      dologi alvagyon: más személy rendelkezik a fővagyon, és más az alvagyon felett (pl. a korlátozottan cselekvőképes személy a munkával szerzett keresményével maga rendelkezik, a többi vagyonával a törvényes képviselője hozzájárulásával)

-      számolási alvagyon: ugyanaz a személy rendelkezik a fő és az alvagyon felett is csak más szabályok szerint. (Pl. a házastárs a különvagyonával és a közös vagyonnal)

3. Tartalma

A jogok és kötelezettségek összessége, amelyek kölcsönösen meghatározzák egymást. A jogosult az alanyi jogot gyakorolhatja a jogviszonyban, s ez követelésként jelentkezik a kötelezettel szemben.

A jogi tények

I. A jogi tények általános jellemzése, fogalma

Vannak olyan tények, események, körülmények, amelyek a jogviszonyokat befolyásolják. Ezek kihatással vannak a jogviszonyokra. Jogi hatást váltanak ki, azaz jogviszonyt keletkeztetnek, módosítanak és szüntetnek meg. (Pl. szerződéskötés, időmúlás, egy adott életkor elérése.)

A jogi tények azok az emberi, társadalmi és természeti jelenségek, tények, körülmények, amelyek egy jogviszonyban jogi értékelést nyernek, azaz jogviszonyt keleteztetnek, módosítanak, szüntetnek meg. Pl.

-      Keletkeztető jogi tény: tulajdonszerzési módok (ami lehet eredeti vagy származékos)

-      Módosító jogi tény: szerződésszegő magatartás

-      Megszüntető jogi tény: teljesítés

II. A jogi tények fajtái

1. Emberi magatartások: ez lehet

-      megengedett (jogos) magatartás: a jog elismeri, az állam támogatja ezeket a magatartásokat. Hármat lehet megkülönböztetni:

·        jogügylet: akaratlagos és célzatos magatartásról van szó. A jogügylet során a jogalanyok akaratuknak megfelelő magatartást fejtenek ki a jogügylet során. Ezt a joghatás kiváltásának a célzatával teszik.

Fogalma: a jogviszonyok alanyainak joghatás kiváltását célzó akaratnyilatkozata.

A jogügylet lehet:

§         kétoldalú - egyoldalú

kétoldalú: nem elegendő a joghatás eléréséhez egy személy akaratnyilatkozata, legalább két személyére van szükség. Ezeknek egybehangzónak kell lenniük, ami azt jelenti, hogy a felek között konszenzus áll fenn a lényeges elemeket illetően. Ilyenek tipikusan a szerződések. A szerződés legalább két fél jogi hatás előidézésére irányuló, kölcsönösen egybehangzó akaratnyilatkozata. (Az ajándékozás is szerződés, mert ahhoz is kell a kétoldalú jognyilatkozat, az egyik az ajándék adására irányuló,  a másik az ajándékot elfogadó jognyilatkozat. Ha a megajándékozott nem fogadja el az ajándékot, nem jön létre a szerződés.)

egyoldalú: az egyoldalú nyilatkozat hatást gyakorol a jogviszonyra úgy, hogy keletkeztetheti, módosíthatja vagy megszüntetheti  a jogviszonyt, anélkül, hogy a másik fél beleegyezése szükséges lenne ehhez. (pl. végrendelet, díjkitűzés- pl. a találói díj). Ezzel a nyilatkozó önmagára nézve teremt kötelezettséget (főszabály szerint).

Van azonban erre egy kivétel, ennek külön elnevezése is van: alakító jog (hatalmasság). Ekkor az egyik fél nyilatkozatával hatást gyakorol a jogviszonyra úgy, hogy keletkezteti, módosítja vagy megszünteti, de olyan módon, hogy ezzel a másik félre nézve kötelezettséget keletkeztet vagy jogot szüntet meg. (pl. vételi jog [opció], ahol a jogosult egyoldalú nyilatkozatával létrehozza a szerződést [az adásvételt, ami kétoldalú jogviszony]. Ilyen a visszavásárlási jog is, de ezt a jogosultságot csak a korábbi eladó gyakorolhatja, míg az opció jogosultja bárki lehet. Ide sorolható az elővásárlási jog [feltételes alakító jog] is, de itt a jogosult csak akkor gyakorolhatja, ha a tulajdonos el akarja adni azt a dolgot, amin elővásárlási joga van a jogosultnak. Ide tartozik az elállás és a felmondás is, ezek jogviszonyt megszüntető alakító jogok.)

Az alakító jognak vagy egy speciális esete (válfaja), ez pedig nem más, mint a kifogás. Ezzel a kötelezett élhet, mint egy ellenjoggal a vele szemben fellépő jogosulti igénnyel szemben. (Pl. a jogosult bepereli a jogosultat, a kötelezett pedig a keresettel szemben elévülési, vagy megtámadási, vagy szavatossági kifogást érvényesít)

A kifogásnak két hatása lehet:

v   kizárja a jogosulti igény érvényesítését (peremtórius kifogás, ilyen az elévülési megtámadási kifpgás)

v   elhalasztja a jogosulti igény érvényesítését (halasztó hatályú kifogás vagy más néven dilatórius kifogás, ilyen a sortartás kifogása, amire az egyszerű kezes hivatkozhat. Azért halasztó hatályú, mert a kezes hivatkozhat arra, hogy a hitelező előbb a kötelezetten és a sorban előtte álló kezeseken próbálja meg behajtani a követelést, s csak ennek eredménytelensége  esetén forduljon vele szemben)

§      jogcímes - absztrakt

jogcímes: az a cél, amiért a jogügyletet teszik, benne foglaltatik magában a jogügyletben, ha ez a jogi cél hibát szenved, akkor az kihat az egész jogügyletre (pl. érvénytelen lesz a jogügylet)

absztrakt: nem vizsgálják a jogi célt, kógens szabály van arra, hogy nem vizsgálható a jogi cél. Ez a ritkább. (pl. váltó)

§      ingyenes - visszterhes

ingyenes: a szolgáltatással szemben nincs ellenszolgáltatás. Az ingyenes ügyletnél ez fogalmi elem is. (pl. ajándékozás, haszonkölcsön)

visszterhes: a szolgáltatással szemben ellenszolgáltatás áll. Ez a gyakoribb. Ezek viszonylag egyenértékű szolgáltatások. (Ha feltűnő az értékkülönbség a szolgáltatás és az ellenszolgáltatás között, a szerződés megtámadható.)

A megbízási szerződés lehet ingyenes és visszterhes is.

§      címzett - nem címzett

címzett: meghatározott személyhez van intézve a nyilatkozat. Ilyenek a szerződések. Ahhoz, hogy ezek hatályosuljanak, szükséges az is, hogy a másik fél tudomására jussanak.

nem címzett: nem egy konkrét személyhez van címezve a nyilatkozat, amelynek következtében már a megtételükkor hatályosulnak. (pl. végrendelet, díjkitűzés)

§      szóbeli - írásbeli - ráutaló magatartás - (hallgatás) ezek  a jogügylet létrejöttének formái

szóbeli: a szóbeli nyilatkozathoz is kapcsolódhat joghatás. Jelenlévők között hangzik el. Szerződéskötés során a másik félhez címezve hangzanak el. A másik fél tudomásul vételével hatályosulnak.

Ha jogszabály tartalmaz valamilyen formai előírást a jognyilatkozat megtételéhez (pl. írásbeli formát), akkor a szóbeli nyilatkozathoz nem fűződik joghatás. Csak azokat a jognyilatkozatokat lehet szóban megtenni, amelyekhez a felek, vagy jogszabály nem ír elő más formai, alaki feltételeket. A szóbeli jogügylettel az a legnagyobb baj, hogy utólag nehéz bizonyítani (nem lehet reprodukálni) a jogügyletet.

írásbeli: vagy a felek döntenek az írásbeliség mellett, vagy jogszabály írhatja elő. Ha jogszabály írja elő az írásbeli formát, akkor ez a jogügylet érvényességének a feltétele is egyben. Az okiratfajták:

v   magánokirat: ez lehet

Ø  egyszerű magánokirat: ha a fél a nem saját kezűleg írt okiratot aláírja. Ide sorolható az egyszerű aláírással ellátott elektronikus okirat is (az aláírás itt kód használatát jelenti). Ha a jogszabály előírja, hogy a jognyilatkozatot írásba kell foglalni, elég az egyszerű magánokirati forma. (pl. ingatlan adásvételi szerződés érvényes létrejöttéhez elég az egyszerű magánokirati forma. Az más kérdés, hogy ahhoz, hogy az okirat alapján a földhivatal bejegyezze a tulajdonjogot az ingatlan-nyilvántartásba, ügyvédi ellenjegyzéssel ellátott okiratba kell foglalni a szerződést. Az új Ptk. szerint már az érvényességhez is olyan okirati forma kell, amit az ingatlan-nyilvántartásról szóló törvény előír))

Ø  minősített (teljes bizonyító erejű) magánokirat: az ellenkező bizonyításáig teljes bizonyítékul szolgál arra, hogy kiállítója megtette a benne foglalt nyilatkozatot. A minősített magánokirat lehet:

ü  a saját kezűleg írt és aláírt okirat. (pl. levelezés)

ü  a nem saját kezűleg írt okiratot aláírja a nyilatkozó és két tanú hitelesíti az aláírást: a tanúk nem az okirat tartalmát tanúsítják, hanem azt, hogy a nyilatkozó előttük írta alá az okiratot, vagy előttük sajátjának ismerte el az aláírást.

ü  ügyvédi ellenjegyzéssel készített okirat: az ügyvéd a jogi tartalomért is felelősséget vállal, hiszen ő készíti el az okiratot.

ü  A nyilatkozó aláírását közjegyző vagy bíró hitelesíti

ü  A gazdálkodó szervezet az üzleti körében kiállított okiratot szabályszerűen aláírja

ü  Elektronikus okiratoknál a minősített aláírással ellátott nyilatkozat.

v   közokirat: olyan okirat, amelyet közjegyző, bíróság vagy más hatóság ügykörén belül eljárva a megszabott alakban állított ki. Ennek van a legerősebb bizonyító ereje. (pl. korlátozottan cselekvőképes személy végrendelete)

Szigorú formai előírásoknak kell itt megfelelni.

ráutaló magatartás: valamilyen akaratnyilatkozatot egyértelműen kifejező magatartás, anélkül, hogy a fél szóbeli vagy írásbeli nyilatkozatot tenne. (pl. vásárlásnál odavisszük a kocsiba berakott árut a pénztárhoz. Nem írunk, nem mondunk semmit.)

(hallgatás): ez nem beleegyezés. Akkor minősül jognyilatkozatnak, ha

v   ráutaló magatartásnak minősül

v   ha a felek így állapodnak meg

v   ha jogszabály mondja ki

Majd a bérleti, ill. a biztosítási szerződésnél lesz ennek szerepe.

·        reálaktus: akaratlagos, de nem célzatos magatartások. Nem a jogi hatás célzatával fejti ki az akaratlagos magatartást a fél. (pl. lakóhely-változtatás, nyelvvizsga letétele, megbízás nélküli ügyvitel, egy mű írása, vadállat tartása)

·        cselekvéseredmény: nem akaratlagos és nem célzatos magatartás, mégis kapcsolódik hozzá jogi hatás. Ilyen a találás (a joghatás a tulajdonszerzés lesz).

-      jogellenes magatartások: olyan magatartások, amelyeket a jog tilt. A felek tiltó, kötelező normát szegnek meg. Ezek az alapvetően társadalomra veszélyes cselekmények. Két féle lehet:

·      abszolút: jogrend által védett társadalmi érdek sérelméről van szó. Bárkivel szemben fejtem ki, mindenképpen jogellenes. Ehhez a deliktuális felelősség kapcsolódik (szerződésen kívüli károkozás)ért való felelősség)

·      relatív: csak meghatározott személyekkel szemben kifejtve jogellenes a magatartás. (pl. csak a szerződő partnerrel szemben tanúsíthatok szerződésszegő magatartást). A kontraktuális felelősség kapcsolódik ehhez.

-      utaló magatartás (a jogos és jogellenes határterülete): nem  tekinthető jogellenesnek  a magatartás. A Ptk. 6. § foglalkozik ezzel.

Fogalma: olyan jogilag nem tiltott szándékos magatartás, amely más jóhiszemű személyt alapos okkal olyan magatartásra indít, amelyből azt önhibáján kívül károsodás éri. (Pl. alapos okkal bízhatok a másik magatartása alapján abban, hogy szerződést fog velem kötni, ezért már előzetes költségeim merülnek fel, károm keletkezik) Az így bekövetkezett kár (bíztatási kár) egészben vagy részben való megtérítésére kötelezhető az  személy, aki az utaló magatartást tette.

Ez a bevezető rendelkezések között található. Az új Ptk.-ban azonban már a kötelmekhez fog kerülni.

2. Emberi körülmények (egyéb emberi és társadalmi körülmények):

Itt nem valamilyen magatartást fejtenek ki a jogalanyok, hanem valamilyen sajátosságukkal, körülményükkel, tulajdonságukkal függ össze a jogi tény. Ezek képezik az emberi magatartások közegét. Két csoportjuk van.

-    objektív adottságok: a jogalanyok jogilag releváns objektív adottságairól van itt szó. (pl. fogamzás -- ehhez kapcsolódhat a jogképesség kezdete születés – az élveszületés a feltétele a jogképességnek, halál – ezzel szűnik meg a jogképesség, életkor elérése – ennek a cselekvőképesség szempontjából van jelentősége, nem – ennek ma már nincs jelentősége a jogi hatás szempontjából )

-    szubjektív adottságok: tudati, érzelmi, lelki, akarati állapottal összefüggő tényezőkkel találkozunk. Itt az ember belső tulajdonságait vizsgáljuk. (pl. jó-és rosszhiszeműség, valaminek a nem tudása, helytelenül ismerése [tévedés, ez alapot adhat pl. a szerződés megtámadására], felróhatóság,  a szándékosság és a gondatlanság ritkán bír relevanciával a polgári jogban, pl. a kártérítésnél az enyhe felelősség körében.)

3. Közhatalmi aktusok

Tág értelemben: minden jogalkotói és jogalkalmazói megnyilvánulás. Minden alkotott norma és határozat, döntés.

Szűk értelemben: jogalkalmazói megnyilvánulások (közigazgatási aktusok és a bírói döntések, határozatok tartoznak ide)

Két nagy csoportot lehet elkülöníteni a közhatalmi aktusokon belül.

- deklaratív hatályú közhatalmi aktus: pusztán csak megállapítja, de nem maga a közhatalmi aktus eredményezi a jogviszony keletkezését, módosulását, megszűnését, hanem valamilyen más jogi tény. (Pl. az elbirtoklással való tulajdonszerzés nem az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzéssel, mint közhatalmi aktussal keletkezik, hanem az elbirtoklás feltételeinek a megvalósulásával)

- konstitutív hatály: maga a közhatalmi aktus az, ami létrehozza, módosítja, szünteti meg a jogviszonyt. (pl. ingatlan adásvétel esetén a tulajdonjog az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzéssel jön létre)

4. Külső körülmények (embertől független külső körülmények)

-    Időmúlás: ennek különös jelentősége van a polgári jogban.

Alapvető tényezők:

·     határnap - határidő

határnap: olyan időpont, amikor valamilyen esemény bekövetkezik, beáll.

határidő: két határnap közé eső időtartam. A határidő számításánál a napokban megadott határidő esetén a kezdőnapot nem számítjuk bele a határidőbe. Ha hetekben, hónapokban, években  megadott határidő azon a napon telik le, ami a kezdő napnak megfelel (ha a kezdő nap 25-e, akkor 25-én, ha szerda, akkor szerdán)  Ha ilyen nap nincs, akkor a hónap utolsó napja a lejárati idő. (pl. január 31 a kezdő nap és február végén telik le a határidő, akkor február 28. lesz a lejárati idő)

Ha a lejárati idő munkaszüneti napra esik, akkor a következő nap a lejárati idő. A polgári jogi határidő lehet:

§      elévülési határidő: erre vonatkozó rendelkezéseket a Ptk. kötelmi jogi része tartalmazza, a 324-327 §-ok.

Szerepe: az idő múlásának eredményeként az alanyi jog állami kikényszeríthetőségének a lehetősége megszűnik. Az alanyi jog igényként nem érvényesíthető az elévülési idő eltelte után. Az állam közömbössé válik az ügylet iránt. Az alanyi jog továbbra is megmarad, de az állam már nem támogatja az igény érvényesítését. Ha be tudja hajtani a követelést a jogosult, akkor jogos követelést hajt be (utólag erre hivatkozva a korábbi adós nem követelheti vissza az általa kifizetendő összeget).

Ez a jogosult szempontjából egy kedvezőtlen helyzet. Az elévülés jogintézményét az teszi indokolttá, hogy ha a jogosult bizonyos ideig nem érvényesítette  az igényét, akkor most már ne tegye. Azért is indokolatlan az igényérvényesítés lehetőségét egy idő után biztosítani, mert nehéz már bizonyítani a körülményeket (a tanú felejt, megkérdőjelezhető a szavahihetősége, az okirat elvész stb.). Ez legyengíti az alanyi jogosultságot.

Az elévülési határidő ideje: az általános elévülési idő 5 év, de vannak kivételek (ezek az ún. speciális elévülési határidők, amelyekről külön jogszabály rendelkezik)

v    veszélyes üzemből eredő kárigény érvényesítése (3 év)

v    fuvarozóval szembeni igényérvényesítés lehetősége (1 év)

v    kellékszavatossági határidő (6 hónap, fogyasztói szerződésnél 2 év)

v    állatszavatosság (60 nap)

Ezen kívül külön ki kell emelni a tulajdoni igényeket, amelyek soha nem évülnek el.

Az elévülési határidő kezdete: amikor a követelés esedékessé válik, vagyis amikor az alanyi jog igénnyé fordul át. Ha a kötelezett nem teljesített a határidő lejárati napján, megnyílik a jogosult számára az igényérvényesítés lehetősége. s ezzel kezdődik az elévülés.

A bíróság hivatalból nem veszi figyelembe az elévülést. A kötelezett az, aki hivatkozhat rá igényszüntető kifogásként.

Az elévülési határidő rövidítése - meghosszabbítása (van e lehetősége rövidebb, vagy hosszabb határidőt megállapítani a törvényben írthoz képest a feleknek?)

Ezen a téren klaudikáló kógencia érvényesül, azaz az egyik irányba engedő, a másik irányba kötelező a felekre a jogszabály. A norma diszpozitív rendelkezése értelmében a felek rövidebb elévülési határidőben írásban megállapodhatnak. A kógens rendelkezés szerint a felek hosszabb elévülési határidőben nem állapodhatnak meg. Egy kivétel van: az egy évnél rövidebb elévülési határidőt maximum egy évre meghosszabbíthatják írásban.

Az elévülési határidő nyugvása (meghosszabbodás): ha a jogosult menthető okból nem tudja az igényét érvényesíteni, akkor az ok megszűntétől számított egy évig (egy évnél rövidebb határidő esetén három hónapig) az igényét akkor is érvényesítheti, ha az elévülési idő letelt vagy 1 évnél (ill. 3 hónapnál) kevesebb van hátra belőle. (Pl. az örökhagyó kölcsönadott 1 millió Ft-ot, készített róla okiratot, de az örökös nem tudott róla. Amíg nem találja meg az okiratot, menthető okból nem érvényesíti a követelést a kölcsönvevővel szemben.)

Az elévülési határidő megszakadása (félbeszakadás): bekövetkezik valamilyen olyan körülmény, amelynek eredményeként az eddig eltelt időtartam figyelmen kívül marad és újból kezdődik az elévülési határidő számítása. Ezek az ún. elévülést megszakító körülmények. Jellemzőjük, hogy a jogosult próbált tenni valamit a követelése érvényesítésére. Ezek a körülmények:

v   a jogosult írásban felszólítja a kötelezettet a teljesítésre,

v   a jogosult bírásig úton próbálja igényét érvényesíteni,

v   tartozás-elismerő nyilatkozatot tesz a kötelezett,

v   a felek közös megegyezéssel módosítják a köztük lévő jogviszonyt,

v   engedményezésről való értesítés, engedményezés (a jogosulti oldalon történik alanyváltozás, erről a kötelezettnek tudnia kell)

§      jogvesztő határidő: itt az alanyi jogosultság is megszűnik. A jogvesztő határidő alatt követelhet a jogosult, utána nem. Sehogyan sem léphet fel igényének érvényesítésére, ezután. (Pl. ilyen a sajtó-helyreigazítás kérésére nyitva álló 30 napos határidő, de a kellékszavatosságnál is vannak jogvesztő határidők.)

§      elbirtoklási határidő: egy időpontban jogot szüntet meg és jogot keletkeztet (tulajdonjogon belül,  egy tulajdonszerzéshez kapcsolódó határidő)

Az elbirtoklási határidő ingatlan esetén 15 év, ingó esetén 10 év.

·        A függő jogi helyzet: az időmúláshoz azért kapcsolódik szorosan, mert a tényállás valamelyik eleme hiányzik, arra vár a jogalany, hogy ez megvalósuljon. de bizonytalan, hogy mi lesz a kimenetele a várakozási időnek, megvalósul-e a hiányzó tényállási elem, vagy nem (pl. a hatóság, vagy 3. személy jóváhagyásával kell megkötni a szerződést, s bizonytalan, hogy a jóváhagyást megadja-e a hatóság, vagy nem. Vagy pl. a méhmagzat függő jogi helyzete – jogképessége  attól függ,, hogy élve születik-e, vagy nem.).

Ha a várakozási idő valakire nézve a jogszerzés lehetőségét rejti magában, akkor várományról beszélünk.

-      Természeti események (embertől független körülmények): ide tartozik a vis maior, azaz az emberi erővel elháríthatatlan jelenség,  pl. elemi csapás, társadalmi, gazdasági katasztrófák, természeti katasztrófák, (ez azért szerepelhet  pl. jogi tényként, mert egy természeti katasztrófa esetén beállhat a  biztosító helytállási kötelezettsége.

Személyek - Jogképesség- Cselekvőképesség

I. Képességek

Négy elhatárolható kategóriát lehet megkülönböztetni.

1. Jogképesség: a személynek az a képessége, hogy polgári jogi jogviszonyok alanya lehet, jogai és kötelezettségei lehetnek. A jogképesség egy absztrakt lehetőség, előfordulhat, hogy a jogképes személy egyetlen konkrét jogviszonynak sem alanya. (Egy lehetőségről van szó, nem arról, hogy konkrétan van-e valamilyen joga vagy kötelezettsége.)

2. Szerzőképesség: azt fejezi ki, hogy egy adott személy valamilyen konkrét jogviszonynak alanya lehet, konkrét jogosultságot megszerezhet. A szerzőképesség szűkebb fogalom, mint a jogképesség, a jogképesség ui. korlátlan, feltétlen és teljes, a szerzőképesség viszont korlátozható. (pl.főszabály szerint külföldi nem szerezheti meg magyarországi termőföld tulajdonjogát.)

3. Cselekvőképesség: a természetes személynek (embernek) az a képessége, hogy a saját magatartásával magának vagy másoknak jogokat szerezzen vagy kötelezettségeket vállaljon. (Azt vizsgáljuk, hogy az adott személynek megvan-e a tudati állapota, belátási képessége arra, hogy átfogja jognyilatkozatainak a jogkövetkezményeit.)

4. Vétőképesség: ez egy felelősségtani kategória, a polgári jogi felelősségre vonás előfeltétele. Azt jelenti, hogy az adott személy tudata átfogja magatartásának következményeit, és ezért felelősségre vonható. (Azt vizsgáljuk,, hogy amikor kifejtette azt a konkrét magatartást, tisztában volt-e annak lehetséges következményeivel.) A vétőképesség nincs konkrét életkorhoz kötve.

II. Jogképesség

A személynek jogai és kötelezettségei lehetnek. Jogképességgel a természetes és a jogi személy bír. (A továbbiakban a természetes személy kapcsán vizsgáljuk a jogképességet, a jogi személy jogképességéről a jogképesség legvégén lesz szó.) 1. Jellemzők:

-    általános: mindenki jogképes

-    egyenlő: mindenki ugyanolyan mértékben jogképes

-    teljes: a jogképesség mértéke mindenkinél egész

-    feltétlen: a jogképességet nem lehet feltételhez kötni (kivétel a méhmagzat feltételhez, azaz az élveszületés feltételéhez kötött jogképessége.)

A jogképességet korlátozó szerződés vagy egyoldalú jognyilatkozat semmis. (A kánonjog szerint ha valaki belép egy szerzetesrendbe, olyan nyilatkozatot kell tennie, amely szerint mindaz, amit a szerzetes szerez, a szerzetesrend közös tulajdonába megy át. Ez a jognyilatkozat /fogadalom/ nem a jogképességet korlátozó nyilatkozatnak minősül, hanem engedményezésnek.)

2. Kezdete: az ember jogképessége az élveszületéssel kezdődik, de visszahat a fogamzás időpontjára. A magzatnak tehát feltételes - az élveszületés feltételétől függő - jogképessége van. (Az ember jogképessége tehát a fogamzás időpontjával kezdődik, de ahhoz, hogy valakit innentől jogképesnek tekintsünk, feltétel az élveszületés. Ha halva született a gyermek, nem volt jogképes a fogamzás és a születés közötti időszakban sem, úgy kell tekinteni a jogképesség szempontjából, mintha meg sem fogant volna, ha viszont élve született, jogképességének a kezdete a fogamzás időpontja.)

A fogamzás időpontja a legtöbbször nem állapítható meg pontosan, ezért erre nézve a Ptk. felállít egy megdönthető vélelmet. Eszerint a fogamzás időpontja a születéstől visszafelé számított 300. nap azzal, hogy a születés napja a határidőbe beleszámít. (Az, hogy a fogamzási vélelem megdönthető, azt jelenti, hogy lehet bizonyítani, hogy a fogamzás előbb, vagy később következett be, mint a születéstől visszafelé számított 300. nap, de ezt annak kell bizonyítania, aki ezt állítja.) Az, hogy a gyermek élve született-e, alapvetően orvosszakértői kérdés. Általában akkor tekinthető a gyermek élveszületettnek, ha az  életfunkciói beindulnak.

A fogamzás időpontjától a születésig egy függő jogi helyzet áll fenn, egy várományos időszak. Erre az időszakra a méhmagzat részére ügygondnok rendelhető, ha ez a jogai megóvása érdekében szükséges.

3. Vége: a jogképesség háromféleképpen szűnhet meg:

-    a természetes személy halála: ennek a megállapítása, (hogy egészen pontosan mikortól lehet valakit halottnak tekinteni) megint csak orvosszakértői kérdés, az orvos az, aki ezt megállapítja. (Az agy olyan mérvű károsodásakor beszélünk a halál beálltáról, amikor már a folyamat visszafordíthatatlanná válik.) A halál a jogképesség természetes megszűnési módja. (Innentől kezdve nincsenek jogai, így a személyhez fűződő jogai sem, a kegyeleti jog nem őt, hanem a hozzátartozóit illeti meg a halott emlékének megsértése címén. A nem személyhez kötődő jogai átszállnak az örökösökre, a személyhez kötődő jogosultságai pedig megszűnnek.)

-    holttá nyilvánítás: erre akkor kerülhet sor, ha együttesen fennáll a következő két feltétel:

·     a személy eltűnt

·     legalább 5 éven keresztül nem adott magáról életjelt.

A holttá nyilvánítás kapcsán egy vélelemről van szó. Ha valaki nem ad magáról életjelt legalább 5 évig, akkor úgy tekintjük, hogy meghalt. Ez a vélelem természetesen megdönthető vélelem. (Azért van rá szükség pl., hogy a vagyonával kapcsolatosan rendelkezni lehessen) Meghatározott személyi kör kérheti a személy holttá nyilvánítását (ezt nevezzük felperesi legitimációnak). Ez a személyi kör:

·   az eltűnt személy házastársa

·   az eltűnt személy testvére

·   az eltűnt személy egyenes ági rokona

·   az ügyész

·   a gyámhatóság

Fontos, hogy a bíróság nyilvánítja holttá a személyt perenkívüli eljárás keretében. Ennek során a bíróság azt vizsgálja, hogy valóban eltűnt-e a személy, és hogy valóban nem adott magáról életjelt legalább 5 éve. Ha ezek a tények bizonyítást nyernek, akkor a bíróság megállapítja a halál időpontját. Az eljárás során a bíróság közzétesz egy hirdetményt, amelyben felhívja az eltüntet, továbbá mindazokat, akiknek az eltűnt életben létéről vagy elhalálozásáról, illetőleg eltűnéséről, vagy pedig a holttá nyilvánítás szempontjából lényeges egyéb körülményekről tudomásuk van, hogy az erre vonatkozó adatokat a bíróságnak jelentsék be. A hirdetményt 30 napra ki kell függeszteni a bíróság hirdetőtáblájára és az eltűnt utolsó lakóhelye szerinti polgármesteri hivatal hirdetőtáblájára. Ha letelik a 30 nap,és a bíróság azt állapítja meg, hogy a holttá nyilvánítás feltételei fennállnak, az eltűntet holttá nyilvánítja, s végzésében megállapítja a halál időpontját is. Ezt   mérlegeléssel  állapítja meg, figyelembe véve az eltűnés körülményeit.. Ha az eltűnés köthető valamilyen konkrét eseményhez, (pl. földrengés, hajótörés) ez lesz a halál időpontja, Ha nincs olyan esemény, amihez az eltűnést kötni lehetne, akkor az eltűnés napját követő hónap 15. napja lesz a halál időpontja. Azért fontos ez, mert innentől állnak be a joghatások. (pl. innentől kezdve lehet örökölni az eltűnt személy után)

Amennyiben a holttá nyilvánító végzés meghozatalát követően olyan újabb adat, körülmény merül fel, amely szerint a végzésben megjelölt időponthoz képest későbbi időpontban még életjelt adott magáról,  ez kétféle következménnyel járhat:

·   a határozat módosítása, kiigazítása: erre akkor kerül sor, ha az újabb életjeltől számítva. eltelt legalább 5 év. (Ekkor csak annyi történik, hogy a holttá nyilvánító határozatban egy későbbi időpontot jelölnek meg a halál időpontjának. Ez persze adott esetben akár azzal a jogkövetkezménnyel is járhat, hogy más lesz a holttá nyilvánított személy örököse)

·   ha nem telt el 5 év az újabb életjeltől számítva: ebben az esetben a bíróság hatályon kívül helyezi  (nem érvényteleníti) a holttá nyilvánító végzést.

Ha a holttá nyilvánítás után előkerül a holttá nyilvánított személy, akkor a holttá nyilvánítás minden jogkövetkezménye automatikusan hatálytalanná válik, automatikusan helyreállnak a korábbi jogviszonyok. (Olyan helyzetet kell teremteni, mintha nem történt volna holttá nyilvánítás). Egyetlen jogviszony fog megmaradni, a holttá nyilvánított személy volt házastársának újabb házasságkötése. Ha nem kötött újabb házasságot az eltűnt házastársa, akkor feléled a holttá nyilvánított személy és a házastársa közötti házasság. Ha viszont a házastárs kötött újabb házasságot, és ez később megszűnik, akkor nem éled fel a korábbi házasság. (Kivétel az az eset, ha az eltűnt házastársa vagy a másik házasuló fél rosszhiszemű volt, azaz tudta, vagy a körülményekből tudnia kellett, hogy az eltűnt személy életben van, ilyen esetben ui. az ő házasságuk érvénytelen.)

-    Halál tényének bírói megállapítása: ebben az esetben tudjuk, hogy az illető meghalt. Ez nem vélelem. A halál ténye biztos, csak annak adminisztrálása maradt el, pl. azért, mert nincs meg a holttest, és ezért nem állítható ki közokirat, azaz halotti bizonyítvány (amit egyébként orvosnak kell kiállítani) és ennek alapján halotti anyakönyvi kivonat. (pl. ha egy repülőgép-szerencsétlenségnél teljesen biztos, hogy az illető a gépen volt, és hogy senki nem élte túl a balesetet, de nem lehet halotti bizonyítványt, ill. halotti anyakönyvi kivonatot kiállítani, mert a holttestek a felismerhetetlenségig összeégtek.))Ilyen esetben a bíróság  határozatban állapítja meg a halál tényét, és annak időpontját, s ez alapján a végzés alapján állítják ki  a halotti anyakönyvi kivonatot.

A jogi személy jogképessége: a jogi személy a keletkezésétől a megszűnéséig jogképes. A jog személy keletkezésének időpontja a jogi személy nyilvántartásba vétele. (Pl a. kft.a cégbírósági bejegyzéssel, az, alapítvány a megyei bíróságnál vezetett nyilvántartásba való bejegyzéssel jön létre.) A jogi személy megszűnése a nyilvántartásból való törléssel valósul meg.

III. Cselekvőképesség

A cselekvőképesség csak a természetes személy sajátossága, csak az ember lehet cselekvőképes, hiszen csak az ember tud valamilyen magatartást tanúsítani, a jogi személy nem. A cselekvőképesség vizsgálata az egyes személyeknél az ügyeinek viteléhez szükséges belátási képesség vizsgálatát jelenti, azaz, hogy  az adott személy átlátja-e az ügyei vitele során tett jognyilatkozatainak a hatását ("akaróképesség"). A Ptk. a cselekvőképességnek 3 fokozatát különbözteti meg. miszerint az ember lehet:

-      cselekvőképes

-      korlátozottan cselekvőképes

-      cselekvőképtelen

Minden ember cselekvőképes, akinek nincs törvény által kizárva vagy korlátozva a cselekvőképessége. Minden személy cselekvőképes, aki

-      nagykorú azaz betöltötte a 18. életévét: (mert megdönthető vélelem, hogy ezt követően átlátja az ember a jognyilatkozatainak a hatását), vagy a 16-18 év közötti személy házasságot kötött (ennek az a magyarázata, hogy a házasság ebben az esetben nagykorúsító hatással bír). Az ilyen házasság érvényességéhez gyámhatósági engedély szükséges. A gyámhatóság azt vizsgálja, hogy kellő testi, lelki fejlettséggel rendelkezik-e a személy ahhoz, hogy házasságot kössön. A bíróság az ilyen házasságot két okból érvénytelenítheti:

·       cselekvőképesség hiánya (valamelyik fél cselekvőképtelen)

·       nem volt meg a gyámhatósági engedély

Amennyiben a bíróság érvénytelenít egy ilyen házasságot, akkor a házassággal nagykorúvá vált személy elveszíti a nagykorúságát. Ha azonban elvált, akkor nem veszíti el a nagykorúságát.) és

-      nem áll  cselekvőképességet érintő gondnokság hatálya a alatt és

-      az adott állapotban, adott pillanatban is rendelkezik az ügyei viteléhez szükséges belátási képességgel. (pl. nem volt részeg)

A cselekvőképességet korlátozó szerződés vagy jognyilatkozat semmis.

IV. Korlátozottan cselekvőképesek

Két nagy csoportra lehet osztani a korlátozottan cselekvőképeseket.

-      életkor alapján: korlátozottan cselekvőképesnek minősül a 14-18. életév közötti kiskorú, ha nem cselekvőképtelen. (Ezt a korhatárt a jogalkotó a Ptk. 1977. évi módosításakor emelte fel a korábbi 12-ről 14. évre. Ez azzal függött össze, hogy ekkor 14 éves korig állt fenn a tankötelezettség, ill. 14. éves kor után lehetett létesíteni munkaviszonyt. /Ma 16. éves korig van tankötelezettség/.)

-      gondnokság alá helyezéssel: (olyan nincs, hogy gyámság alá helyezés): A bíróság cselekvőképességet korlátozó gondnokság hatálya alá helyezi azt a nagykorú személyt, akinek az ügyei viteléhez szükséges belátási képessége pszichés állapota, szellemi fogyatkozása vagy szenvedélybetegsége  miatt tartósan vagy időszakosan visszatérően nagy mértékben csökkent. (Tehát pl. nem önmagában a szenvedélybetegség miatt kerül valaki gondnokság alá, hanem akkor, ha e miatt csökken az illető belátási képessége.) A gondnokság alá helyezés a gondnokolt érdekében történik, vagyona megóvása érdekében.

Kétféleképpen lehet cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá helyezni valakit:

·       általános jelleggel: ebben az esetben  minden jognyilatkozata szempontjából korlátozottan cselekvőképesnek kell tekinteni az adott személyt.

·       csak meghatározott ügycsoportokra nézve: ekkor   általában cselekvőképes az adott személy, de bizonyos jognyilatkozatok megtétele tekintetében korlátozottan cselekvőképes. A Ptk. példálózva felsorolja azokat a legjellemzőbb ügycsoportokat, amelyekre nézve indokolt lehet a cselekvőképesség korlátozása ( a bíróság ezek közül bármelyiket megjelölheti, egyszerre többet is, és ezeken kívül más ügycsoportokat is megjelölhet)

A Ptk.-ban megjelölt ügycsoportok:

1.     társadalombiztosítási, szociális és munkanélküli ellátás igénylése, ill. az ilyen ellátásokkal, valamint a munkaviszonyból származó jövedelemmel való rendelkezés.

2.     ingó-és ingatlan vagyonnal kapcsolatos rendelekezés

3.     családjogi jognyilatkozatok megtétele

§       házassági vagyonjoggal kapcsolatos jognyilatkozat

§       a származás megállapításával kapcsolatos jognyilatkozat

§       a gyermeke nevének meghatározása és annak megváltoztatása

§       a gyermekének örökbefogadásához való hozzájárulás

4.     tartási kötelezettséggel kapcsolatos jognyilatkozat

5.     lakásbérleti szerződés megkötése, felbontása

6.     örökösödési ügyek

7.     bentlakásos szociális intézetben történő elhelyezéssel kapcsolatos jognyilatkozatok

8.     az egészségügyi ellátással összefüggő jogok gyakorlása

9.     tartózkodási hely meghatározása

A jognyilatkozat megtétele (Hogyan hat ez ki a jognyilatkozat megtételére?)

A korlátozottan cselekvőképes jognyilatkozataihoz a törvényes képviselő beleegyezése vagy utólagos jóváhagyása szükséges. Főszabály szerint az önállóan megtett jognyilatkozatai semmisek.

( A törvényes képviselő lehet:

-      kiskorú esetén a szülő, ha nincs akkor a gyám

-      nagykorú esetén a gondnok, akit akkor is gondnoknak nevezünk, ha a gondnokolt szülője, ilyen esetben ui. nem a szülőre, hanem a gondnokra vonatkozó szabályok vonatkoznak rá.)

(Kiskorú esetén a korlátozottan cselekvőképes vagy maga tesz jognyilatkozatot, és ehhez a törvényes képviselő vagy előzetesen, vagy utólag hozzájárul, vagy a törvényes képviselő a korlátozottan cselekvőképes személy helyett tesz jognyilatkozatot. A gondnok viszont nem nyilatkozhat a gondnokolt helyett, hanem csak hozzájárulhat a gondnokolt nyilatkozatához, akár a nyilatkozat előtt, akár utána. Ha a gondnok és a gondnokolt között véleménykülönbség van, a vitában a gyámhatóság dönt. Önállóan járhat el azonban a gondnok

-      ha a korlátozottan cselekvőképes gondnokolt közokiratban feljogosította a gondnokát arra, hogy valamennyi ügyében  helyette és nevében eljárjon. Ez a felhatalmazás azonban nem terjedhet ki azokra az ügyekre, amelyeket a gondnokolt önmaga is megtehet, valamint a személyes jellegű jognyilatkozatokra. Ezt a felhatalmazást a gondnokolt bármikor, indokolás nélkül visszavonhatja, teljes bizonyító erejű magánokiratban.

-      Az azonnali intézkedést igénylő esetben a gondnok a gondnokolt megkérdezése nélkül is eljárhat.)

Vannak azonban kivételek, enyhébb és szigorúbb irányban is (az alól a főszabály alól, hogy a korlátozottan cselekvőképes személy jognyilatkozatához a törvényes képviselő hozzájárulása szükséges.).

Enyhébb irány: ide tartoznak az önállóan is megtehető jognyilatkozatok.

-    azok a személyes jellegű jognyilatkozatok, amelyekre jogszabály feljogosítja (házasságkötés, személyiségi jogok védelme, végrendelkezés közvégrendeletben,- ezeknél a jognyilatkozatoknál nem is lehetséges a képviselet)

-    munkával szerzett keresményével önállóan rendelkezhet, erre  kötelezettséget is vállalhat. (Pl. akár egy gépkocsit is vásárolhat részletre, ha a törlesztő részleteket a keresményéből fedezni tudja.) De!! a szabad rendelkezésnek van egy korlátja. A Csjt. 65. §-a szerint ui. ha a kiskorú a szüleivel közös háztartásban él, és rendelkezik saját keresménnyel, akkor köteles lesz a keresményével arányosan hozzájárulni a közös háztartás költségeihez. Ha pedig a kiskorú a saját keresményével szerencsejátékon vesz részt, és nyer, a nyereménnyel már nem rendelkezik szabadon. Eltérés a gondnokoltak esetében, hogy a gondnokolt egyrészt nemcsak a munkával szerzett keresményével rendelkezhet szabadon, hanem a társadalombiztosítási, a szociális  és a munkanélküli ellátásból származó jövedelmével is, másrészt viszont nem az egésszel, mint a kiskorú, hanem csak a felével.

-    megkötheti a mindennapi élet szokásos szükségleteinek fedezése körébe tartozó kisebb jelentőségű szerződéseket. (pl. a gyerek átmegy a boltba)

-    önállóan köthet meg minden olyan szerződést, amelyből kizárólag csak előnye származik (pl. lehet megajándékozott, haszonkölcsönbe vevő,) De a Ptk. a kiskorú esetén különös lehetőséget ad a törvényes képviselőnek, hogy az ígért vagy adott ajándékot gyámhatósági engedéllyel visszautasíthatja.(Ha a gyámhatóság nem hagyja jóvá a törvényes képviselő visszautasító nyilatkozatát, ez a határozat pótolja a törvényes képviselő elfogadó nyilatkozatát. Ennek a rendelkezésnek az az indoka, hogy az ajándékkal, ill. annak visszautasításával ne lehessen befolyásolni a kiskorút (tipikusan a külön élő szülők esetén fordul az elő, hogy az egyik azért akar ajándékot adni a kiskorúnak, a másik pedig azért utasítja azt vissza, hogy ezzel befolyásolja őt.)

Szigorúbb irány: ezen belül két csoportot különböztetünk meg.

-      Gyámhatósági hozzájárulással megtehető jognyilatkozatok (nem elég a törvényes képviselő hozzájárulása)

·       A korlátozottan cselekvőképes tartására vonatkozó jognyilatkozatok (kiskorú esetén ez tipikusan a tartásáról való lemondó jognyilatkozatot jelenti)

·       örökösödési jogviszony

·       ingatlan tulajdonának átruházásra, megterhelésére vonatkozó jognyilatkozatok. (Kivétel, ha az ingatlant a kiskorú ingyenesen szerzi meg, és ezzel egyidejűleg alapítanak az ingatlanra haszonélvezeti jogot. Tipikusan a szülő vesz a gyereknek egy ingatlant úgy, hogy a maga javára haszonélvezeti jogot jegyeztet be az ingatlan-nyilvántartásba.)

·       Olyan értékpapírra, értéktárgyra vagy pénzre vonatkozik a jogügylet, amelyet a jogszabály rendelkezése és a gyámhatóság intézkedése folytán be kell szolgáltatni. (Pl. ha a kiskorú nagyobb összegű készpénzt örököl, ezt ún. gyámhatósági fenntartásos betétben kell elhelyezni, amely csak a gyámhatóság hozzájárulásával használható fel.)

·       a kiskorú egyéb vagyonára, vagyoni értékű jogára vonatkozó nyilatkozat, ha 100 ezer Ft-ot meghaladja (gondnokoltnál 50 ezer)

A következő két jognyilatkozat csak a gondnokoltra vonatkozik. Kivételesen,.

·       ha a gondnokolt közösen kéri a gondnokkal, akkor a gyámhatóság engedélyével a gondokolt vagyonából meghatározott részt lehet juttatni a leszármazójának létfenntartásához, önálló háztartás kialakításához vagy valamilyen létfontosságú kiadáshoz.

·       ha a gondnokolt közcélra kíván felajánlani meghatározott összeget, ajándékozni kíván, valamely jogáról ellenérték nélkül le kíván mondani, akkor ezeket a gyámhatóság engedélyével megteheti, feltéve, hogy ez a megélhetését nem veszélyezteti.

E két jognyilatkozatnál nem elég a törvényes képviselő hozzájárulása.

Nem szükséges a gyámhatóság hozzájárulása, ha a nyilatkozat érvényességét közjegyző vagy bíróság bírálja el. (Pl. a korlátozottan cselekvőképes személy a gyermektartásdíj-fizetési kötelezettségével kapcsolatos perben egyezséget köt a másik féllel, és ezt a bíróság jóváhagyja.)

-      Egyáltalán meg nem tehető jognyilatkozatok. Ezek csak a kiskorúra vonatkoznak (még gyámhatósági jóváhagyással sem teheti meg ezeket a jognyilatkozatokat a kiskorú, ill. nevében a törvényes képviselő)

·       jogról ellenérték nélkül történő lemondás

·       ellenérték nélkül felelősség vállalása

·       ajándékozás

Kivételnek minősül a szokásos mértékű ajándékozás (Nincs külön érték, a bíróság állapíthatja meg ennek mértékét), ill. a munkakeresményéről való szabad rendelkezés.

Amennyiben a korlátozottan cselekvőképes cselekvőképessé válik, maga dönt a függő jognyilatkozatai érvényességéről. (Hogy mennyi időn belül kell nyilatkoznia, arra nézve nem rendelkezik a törvény. A bírói gyakorlat szerint ha a cselekvőképessé válását követően hosszabb ideig nem vonja vissza a korábban tett jognyilatkozatát,  úgy kell tekinteni, hogy ráutaló magatartással megerősítette azt.)

V. Cselekvőképtelenek

Azok a személyek, akiknek hiányzik az ügyeiknek viteleihez szükséges belátási képességük.

1.     életkor alapján: a 14. életévüket be nem töltött kiskorúak. Ez egy megdönthetetlen vélelem.

2.     gondnokság alá helyezés alapján: az a személy, akit a bíróság cselekvőképességet kizáró gondnokság hatálya alá helyezett. A bíróság cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezi azt a személyt, akinek ügyei viteléhez szükséges belátási képessége szellemi fogyatékozása vagy pszichés állapota miatt tartósan, teljes mértékben hiányzik. (Fő szabály szerint csak nagykorú személyt lehet cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezni. Kivételesen 14. életévét betöltött kiskorú is helyezhető cselekvőképességet kizáró gondnokság hatálya alá, ha ennek a feltételei fennállnak. Ilyenkor a gondnokság hatálya a nagykorúság elérésével áll be, de a kiskorú már a határozat jogerőre emelkedésével cselekvőképtelenné válik.)

E kategóriákba tartozó személyek jognyilatkozatainak a megtétele

Főszabály szerint az ilyen személy jognyilatkozata érvénytelen, semmis. Helyette és az ő nevében a törvényes képviselő teszi meg a jognyilatkozatot. De a törvényes képviselőnek a véleménynyilvánításra képes kiskorú ill. gondnokolt kívánságait, kéréseit - pl. a tartózkodási helyére vonatkozóan - a döntések meghozatala előtt meg kell hallgatni, és lehetőség szerint figyelembe kell venni. Sőt gondnokság esetén, ha a gondnok ezt többször megszegi, az a gondnok elmozdításával is járhat.)

Kivételek: itt is érvényesül a szűkebb is az enyhébb irány.

Enyhébb irány: ide tartoznak a cselekvőképtelenek által önállóan megtehető jognyilatkozatok.

-      kiskorúnál: a teljesített csekély jelentőségű szerződések, amelyek a mindennapi életben tömegesen fordulnak elő, és különösebb megfontolást nem igényelnek (Pl. elmegy a gyerek a boltba kenyeret venni)

-      gondnokoltnál: Olyan csekély jelentőségű szerződések, amelyek a mindennapi életben tömegesen fordulnak elő és különösebb megfontolást nem igényelnek. (Itt tehát nincs az a feltétel, hogy teljesített legyen az ügylet)

Szigorúbb irány: itt is ugyanazt a két kategóriát különböztetjük meg, mint a korlátozottan cselekvőképeseknél.

-      Gyámhatósági hozzájárulással megtehető jognyilatkozatok (ua. az 5 eset, mint a korlátozottan cskp-eseknél)

·       A cselekvőképtelen tartására vonatkozó jognyilatkozatok (kiskorú esetén ez tipikusan a tartásáról való lemondó jognyilatkozatot jelenti)

·       örökösödési jogviszony alapján megillető jogaira vagy kötelezettségeire

·       ingatlan átruházásra, megterhelésére vonatkozó jognyilatkozatok. Kivéve, ha az ingatlant ingyenesen szerzi a cselekvőképtelen, s a szerzéssel egyidejűleg kerül sor haszonélvezet alapítására.

·       A folyó kiadásokhoz nem szükséges, és ezért a gyámhatósághoz beszolgáltatott  értékpapírra, értéktárgyra, pénzre vonatkozó jognyilatkozatra

·       a kiskorú egyéb vagyonára, vagyoni értékű jogára vonatkozó nyilatkozat, ha 100 ezer Ft-ot meghaladja (gondnokoltnál 50 ezer)

Itt csak egy kivétel van:

·       Ha a gondnok kéri, akkor a gyámhatóság engedélyével a gondokolt vagyonából meghatározott részt lehet juttatni a leszármazójának létfenntartáshoz, önálló háztartás kialakításához vagy valamilyen létfontosságú kiadásokhoz. (tehát itt nem a gondnok és a gondnokolt közös kérésére, hanem csak a gondnok kérésére)

-      Egyáltalán meg nem tehető jognyilatkozatok  (ugyanazok az esetek, mint a kiskorúaknál, de itt nincs kivétel), tehát

·       jogról ellenérték nélkül történő lemondás

·       ellenérték nélkül felelősség vállalása

·       ajándékozás

3. A cselekvőképtelen állapot (állapot-cselekvőképtelenség)

Gondnokság alá helyezés nélkül is cselekvőképtelen az a személy, aki olyan állapotban van, hogy az ügyei viteléhez szükséges belátási képessége tartósan, vagy az adott jognyilatkozat megtételekor hiányzik.. Egy nagykorú, gondnokság alá nem helyezett személyről van szó. A konkrét ügyben tekinthető cselekvőképtelennek. (pl. valaki ittas vagy egyéb bódult állapotban van, és ilyen állapotában lévő személlyel íratnak alá egy szerződést, aki egyébként cselekvőképes, csak éppen ebben a pillanatban nem). A személy nincs tisztában az adott állapotában, hogy az általa tanúsított magatartás milyen következményekkel járhat. Az ekkor tett jognyilatkozata semmis, kivéve, ha feltehetőleg cselekvőképes állapotában is ugyanazt a jognyilatkozatot tette volna meg az adott ügyben. (Kivétel ez alól a végintézkedés, végintézkedési képessége ui. csak cselekvőképes, vagy korlátozottan cselekvőképes személynek van.)

Relatív semmisség: a korlátozottan cselekvőképes, illetve a cselekvőképtelen személy érvénytelen ügyletet köt, akkor a semmisségre csak az ő érdekében lehet hivatkozni.

Megtévesztés: ha valaki cselekvőképességét illetően megtéveszti a másik személyt, akkor ezért felelősségre vonható és a akár a szerződés teljesítésére is kötelezhető.

VI. A gondnokság alá helyezés

1. Az eljárás megindítása: e téren felperesi legitimáció érvényesül, azaz van egy meghatározott kör, aki a keresetet benyújthatja a bíróságnak.

Ezt megteheti a/az:

-      egyenes ági rokon

-      házastárs

-      testvér

-      ügyész

-      gyámhatóság

A bíróság előtt zajlik az eljárás, a bíróság az, amely gondnokság alá helyezhet valakit. Ha a gyámhatóság tudomást szerez a gondnokság alá helyezés szükségességről, akkor értesítenie kell a hozzátartozókat, és ha azok 60 napon belül nem indítják meg az eljárást, akkor a gyámhatóságnak meg kell indítania.

2. A gondnokrendelés

A bíróság ítélete alapján a gyámhatóság feladata. A gondnokrendelés általános szabályai: (milyen jellemzőkkel kell rendelkeznie a gondnoknak, milyen feltételeknek kell megfelelnie)

-      büntetlen előélet (ezt kifejezetten nem tartalmazza a törvény)

-      cselekvőképes (Gellén Klára azt mondta, hogy cselekvőképes nagykorú, de szerintem cselekvőképes kiskorú nincs, tehát cselekvőképes nagykorú = cselekvőképes)

-      ő maga vállalja el (senkit nem lehet kényszeríteni arra, hogy gondnok legyen)

-      ne tiltakozzon kifejezetten ellene a gondnokolt

Az utolsó három a legfontosabb.

3. A gondnokrendelés sorrendje (ki lehet először gondnok?)

-      Elsőként az a személy, akit maga a gondnokolt még cselekvőképes állapotában gondnokaként megjelöl közokiratban. Ha ilyen nincs, akkor

-      az a személy, akit a gondnokolt a gondnokság alá helyezést követően megnevez. Ha ilyen sincs,akkor

-      a gondnokolt együtt élő házastársa,  ha házastársa sincs ,vagy a gondnokolt érdekeit veszélyeztetné, akkor

-      azt a személyt választja a gyámhatóság, akit alkalmasnak talál a körülmények figyelembevételével. Azt is figyelembe kell venni, hogy indokolt esetben a gondnok a gondnokoltról való személyes gondoskodást is el tudja látni. (Ha intézetben helyezik el a gondnokoltat, ez nyilván szükségtelen) A gondnok személyének a kiválasztásakor előnyben kell részesíteni az alábbi sorrendben a következőket.

Ekkor előnyben kell részesíteni az alábbi sorrendben a következőket.

·     szülő, ha már nem élnek a szülők,

·     a szülő által közokiratban vagy végrendeletben megnevezett személy, ha ilyen sincs,

·     a gondokolt ellátására is képes más hozzátartozó, ha ilyen sincs,

·     akkor fog hivatásos gondnok eljárni (tulajdonképpen itt szerepel kifejezett előírásként a büntetlen előélet kritériumna, de általában azért elvárható, hogy minden esetben büntetlen előéletű legyen a gondnok). Ez a személy egy szervezet alkalmazottja is lehet.

Speciális szabályok:

-      zárgondnok: a gondnokolt vagyonának védelmében történik a kirendelése, a gondnokság alá helyezésre irányuló eljárás előtt. Az érintett személy érdeke azt kívánja, hogy legyen valaki, aki felügyeli az érintett személy vagyonát. A gyámhatóság rendeli ki.

-      ideiglenes gondnok: az eljárás megindítása előtt kerül kirendelésre, alapvetően az adott személy  védelmében, ha annak a belátási képessége teljesen hiányzik, és az érdekeit csak így lehet megvédeni. (Ilyenkor a gyámhatóság megjelöli azokat az ügycsoportokat, amelyekre nézve az ideiglenes gondnok jognyilatkozatot tehet az érintett személy helyett.)

A zárgondnok és az ideiglenes gondnok kirendelését követően 8 napon belül meg kell indítani a gyámhatóságnak a gondnokság alá helyezési eljárást. A keresetlevél beérkezésétől számított 30 napon belül a bíróságnak felül kell vizsgálnia a zárgondnok és az ideiglenes gondnok kirendelésének az indokoltságát. (A bíróságnak ezt hivatalból - tehát erre irányuló érelem nélkül is - vizsgálnia kell.)

-      többes gondnokrendelés: egy személy részére  több gondnokot is ki lehet rendelni. Ez a több gondnok lehet:

·       szülőket rendelik ki

·       két közeli  hozzátartozó vállalja a gondnoki feladatokat (Ptk. 685. §-a szerint közeli hozzátartozó: a házastárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbefogadott- mostoha és a neveltgyermek, az örökbefogadó-, a mostoha és a nevelőszülő valamint a testvér. Hozzátartozó továbbá: az élettársa, az egyeneságbeli rokon házastársa, a jegyes, a házastárs egyeneságbeli rokona és testvére valamint a testvér házastársa.)

-      vannak olyan kérdések, amelyek különös szakértelmet igényelnek (pl. vagyonkezelés) ilyenkor másik gondnokot is kirendelnek, aki csak ebben a konkrét különös szakértelmet igénylő kérdésben jár el.

-      helyettes gondnok: a gondnok mellé rendelik ki, arra  az esetre, ha  a gondnok akadályoztatva van (pl. távol van.) Csak az azonnali intézkedéseket igénylő kérdésekben járhat el.

4. A gondnok tevékenysége:

-      vagyonkezelés

-      törvényes képviselet

-      a gondnokolt gondozása (amennyiben szükséges)

A gondnokság egy speciális megbízási típusú jogviszony, amelyben a megbízó a gyámhatóság, a megbízott a gondnok, akinek tevékenységét a gondnokolt érdekeinek megfelelően kell végeznie. A felügyeletet a gondnok tevékenysége felett a gyámhatóság gyakorolja. A gondnoknak be kell számolnia a gyámhatóságnak a tevékenységéről a gyámhatóság felhívására, de legalább évente.

A gondnok vagyonkezelési tevékenységének célja, hogy biztosítsa a gondnokolt jólétét. (Adott esetben meg kell hallgatnia a véleményét, igényeit lehetőséghez mérten teljesítenie kell.). Be kell szolgáltatni a gyámhatósághoz meghatározott dolgokat, így a hétköznapi kiadások fedezéséhez nem szükséges pénzt, értékpapírt.

A gondnoknak a gondnokolt vagyonáról évente számadást kell adnia. Kivéve, ha a gondnokoltnak nincs vagyona, vagy olyan minimális érétkű, hogy ez nem szükséges. Ha a gondnokolt egy gazdálkodó szervezetnek a tagja, és ha ebben a szervezetben kötelezettséget vállal, akkor a vagyoni hozzájárulásának 50%-a,de minimum 100 ezer Ft-ig kötelezettséget vállal, ehhez a gyámhatóság hozzájárulását kérnie kell (önállóan a törvényes képviselő nem nyilatkozhat ebben a kérdésben.)

5. A gondnok felmentése, elmozdítása

Felmentése:

-      Ha a gondnokság alá helyezést a bíróság megszüntette.

-      Ha a gondnok kéri alapos okra hivatkozva a felmentését.

-      Ha a gondnokolt meghal.

-      Utóbb olyan körülmény következik be, amely a gondnok kirendelését kizárta volna (pl. kiderül, hogy a gondnok cselekvőképtelen).

Elmozdítása: (ez szankcionális jellegű)

-      Ha a gondnok nem teljesíti a kötelezettségét.

-      Olyan magatartást tanúsít, amely a gondnokolt érdekeit súlyosan veszélyezteti. (pl. többször teljes mértékben figyelmen kívül hagyja a gondnokolt véleményét.

6. A gondnokság alá helyezés felülvizsgálata

Ennek a megvalósítására biztosítani kell a lehetőséget, mert nem tekinthető általában véglegesnek az az állapot, ami a gondnokság alá helyezést indokolta. Így a gondnokság alá helyezést kimondó bírói ítéletben rendelkezni kell a felülvizsgálat időpontjáról, ami nem lehet későbbi időpont, mint az ítélet jogerőre emelkedésétől számított 5 év.

Van egy kivétel: a cselekvőképtelen esetén akkor, ha állapota véglegesnek mondható. (Erre nézve az igazságügyi orvosszakértőnek kell nyilatkoznia a szakértői véleményben.)

A felülvizsgálati eljárást a gyámhatóság indítja meg. Többféle lehetőség van, amit kérhet:

-      gondnokság alá helyezés megszüntetése

-      gondnokság alá helyezés fenntartása

-      a cselekvőképességet korlátozó gondnokság kizáró gondnoksággá alakítását

-       cselekvőképességet kizáró gondnokság korlátozó gondnoksággá alakítását

-      az ügycsoportok módosítását (bővítheti, vagy szűkítheti)

7. A gondnokság alá helyezés megszüntetése, módosítása

Itt is felperesi legitimáció érvényesül. Az erre jogosult személyi kör:

-    egyenes ági rokon

-    házastárs

-    testvér

-    ügyész

-    gyámhatóság

-    gondnok

-    gondnokolt

Akkor kerülhet sor a gondnokság megszüntetésére, ha ennek az oka már nem áll fenn. A gondnokság módosítása a felülvizsgálattól függetlenül kérhető. Ennek során sor kerülhet:

-      az ügycsoportok módosítására

-      a cselekvőképességet kizáróról korlátozó gondnokság alá helyezésre alakítható át

-      a cselekvőképességet korlátozó gondnokság  cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezésre alakítható át

A módosítást bármikor lehet kérni, ha indokolt. A módosítást kérheti:

-    egyenes ági rokon

-    házastárs

-    testvér

-    ügyész

-    gyámhatóság

-    gondnok

-    gondnokolt

A jogi személyek

I. Bevezetés

Meghatározott szervezetek jogalanyisággal vannak felruházva, sőt jogképességgel rendelkeznek. A vagyoni forgalomban önállósodott célszervezetként vesznek részt. Ezek állami, önkormányzati, társadalmi, gazdasági és egyéb szervezetek lehetnek. (pl. maga az állam, párt, egyetem, befektetési alap, kft., részvénytársaság, alapítvány, egyesület, stb.)

A jogi személy a természetes személyhez mérten másodlagos jogképességgel rendelkezik. Azért másodlagos a jogképessége, mert mindazok a jogok és kötelezettségek megilletik, amelyek a természetes személyeket, kivéve azok, amelyek szigorúan csak természetes személyhez tapadnak (csak természetes személy lehet az alanya, pl. nem köthet házasságot.).

II. A jogi személyiség kritériumai, fogalma

A jogi személyiség kritériumai: a felsorolt feltételek konjunktív feltételek.

-      Állandó szervezet: minden jogi személynek van egy saját, belső kialakított struktúrája, szervezete. Ez az állandóságot, stabilitást hivatott biztosítani, ui. a saját belső szervezet része azzal a következménnyel jár, hogy a tagok személyében  történő változás nem hat ki a jogi személyiség tényleges működésére. (pl. attól, hogy más lesz a szervezetnek a tulajdonosa, attól a szervezet még nem fog másképpen működni).

A szervezetnek van egy ügyvivő és egy képviseleti oldala is. A belső jogviszonyban emelhető ki az ügyvivő funkció, ez teszi lehetővé, hogy a belső ügyeket lebonyolítsák, a szervezet hatékonyan tudjon működni. Kifelé a képviseleti funkció a kiemelendő. Külső személyekkel szemben egyfajta képviseleti funkciót (a jogi személy képviseletét látja el a jogi személy szervezete.

-      Meghatározott és megengedett cél: szükség van egy célra, amiért létrehozzák az adott jogi személyt. Ez a cél bármilyen olyan cél lehet, amely jogszabályba nem ütközik. A célnak meghatározottnak kell lennie. A cél meghatározással lefedi azt a kört, amelyen keresztül részt fog venni a vagyoni forgalomban a jogi személy. A cél szempontjából a jogi személyeket két csoportra lehet bontani.

·        gazdasági cél: a szervezet kifejezetten egy vagy több gazdasági tevékenység  folytatása céljából jön létre. (pl.kft.,rt)

·        nem gazdasági cél: nem gazdasági tevékenység vagy annak folytatása céljából létrejött szervezetek. Nem a gazdasági haszonszerzés a fő cél. Ilyen nem gazdasági cél lehet pl. oktatási cél, kulturális cél. (pl. sportegyesület, iskola

-      Önálló és elkülönült vagyon: a jogi személy létrehozásakor a működéséhez rendelkezésre bocsátott vagyon a saját elkülönült vagyona lesz. Azért elkülönült vagyon, mert a tagok  nem rendelkezhetnek  felette, csak maga a szervezet. Önálló, azaz a szervezetnek a saját vagyona (ami nem egyenlő a tagok vagyonának az összességével).

-      Önálló és elkülönült vagyoni felelősség terheli a jogi személyeket. Ez különbözteti meg leginkább a jogi személyeket a nem jogi személyiségű jogalanyoktól. A szervezet tartozásaiért kizárólag a jogi személy felel önállóan és a saját elkülönült vagyonával. Ez azt is kifejezi, hogy a tagok felelősségétől elkülönült ez a felelősség. Jogi személy (rt., kft.) esetén ui. a tag nem tartozik felelősséggel a szervezet tartozásaiért. Ha jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetről van szó (kkt.,bt.), akkor a közkereseti társaság tagjai vonatkozásában, ill. a betéti társaság beltagjai vonatkozásában a felelősség mögöttes, korlátlan és egyetemleges.

·        Mögöttes, azaz elsődlegesen a társaság tartozik felelősséggel a  tartozásaiért, ha nem tud helytállni (nem hajtható be rajta), akkor lép be a tag helytállási kötelezettsége.

·        Korlátlan, azaz a társaság tagjai teljes vagyonukkal felelnek a társaság tartozásaiért.

·        Egyetemleges: bármelyik tagtól követelhető az egész összeg

( A jogi személyiségű gazdasági társaságoknál nincs mögöttes felelősség, tehát a hitelező a tagokkal szemben nem fordulhat a tartozás kiegyenlítéséért.)

-      Nyilvántartásba vétel: minden egyes jogi személy ezzel nyeri el az állami elismerést. Meg van határozva, hogy az egyes jogi személyeket hol kell nyilvántartásba venni. A nyilvántartásba vételi eljárás során megvizsgálják, hogy a létrejövetelre vonatkozó jogszabályi előírásoknak megfelel-e a szervezet. Ha igen, a nyilvántartásba vétellel fog a jogi személy létrejönni.

A jogi személy fogalma: meghatározott cél érdekében, saját szervezettel, önálló vagyonnal és vagyoni felelősséggel alapított és nyilvántartásba vett szervezet.

III. A jogi személyek csoportosítása

Több szempont szerint csoportosíthatók:

1. Magánjogi - közjogi jogi személy

Magánjogi: a tagok elhatározása alapján jön létre a jogi személy.(pl. alapítvány, egyesület, kft.. rt.)

Közjogi: a közhatalom gyakorlásában résztvevő jogi személyek. Ugyanakkor ez a közhatalmi funkció a polgári jogi jogviszonyokban nem jelenik meg. A polgári jogi jogviszonyokban, mint mellérendelt jogalany jelennek meg.

2. Személyegyesítő - vagyonegyesítő jogi személy

Személyegyesítő: nagy jelentősége van a személyes együttműködésnek, a szervezet tagjai ui. közösen együttműködve érik el a meghatározott célt. Ezért lényeges, hogy az adott szervezetnek kik a tagjai.(Pl. kkt.)

Vagyonegyesítő: az a hangsúlyos, hogy a működés érdekében meghatározott tőkét koncentráljon a szervezet. A tagoknak nincs meghatározó jelentősége. (Pl. rt., befektetési alap)

3. Profitorientált - nonprofit jellegű jogi személy

Profitorientált: üzletszerű, közös gazdasági tevékenység elérésére szerveződnek a tagok. A gazdasági tevékenységet kifejezetten abból a célból végzik, hogy profitra (nyereségre) tegyenek szert. (Pl. kft., rt.)

Nonprofit jellegű: itt az elsődleges cél nem a profit elérése, amiből az következik, hogy ezek a szervezetek vagy egyáltalán nem végeznek gazdasági tevékenységet, vagy igen, de nem ez az elsődleges. Másodlagosan azért végez gazdasági tevékenységet, hogy az így keletkezett bevételt az elsődleges cél megvalósítására tudja fordítani. (Pl. hátrányos helyzetű gyermekek taníttatására létrejött szervezet másodlagosan folytathat gazdasági tevékenységet, de az abból befolyó nyereséget a tagok nem oszthatják fel maguk között, azt az elsődleges célra, azaz a tanításra kell fordítaniuk.)

IV. A jogi személy létrejötte

(Ezeket a szabályokat nem lehet megtalálni a Ptk-ban. A jogi személyekre az egyes jogszabályok tartalmaznak rendelkezéseket. Ezekből kell leszűrni a közös szabályokat.)

1. Ki vagy mi hozhatja létre?

-        jogszabály:  ez alapvetően törvény (köztestület, MTA, szakmai kamarák)

-        hatósági (vagy más jellegű) határozatok: A közjogi jogi személyeknél jellemző ez. (Pl. a helyi önkormányzat testülete .hozza létre a közalapítványt).

-        A tagok önkéntes elhatározása: (Pl. egyesület, szövetkezet)

-        Társasági szerződés (pl. kft.)

-        Egyoldalú jogügylet: egyoldalú jognyilatkozattal létrejövő jogi személy (pl. alapítvány, egyszemélyes kft., egyszemélyes rt.)

2. Létrejöttének módja (Melyek azokja tényezők, amelyeket meg kell állapítani?): minden egyes jogi személynél a rá alkalmazandó speciális jogszabály mondja meg, hogy melyek azok a kötelező elemek, amelyeket mindenképp rögzíteni kell. Viszont minden jogi személy alapításánál rendelkezni kell a következőkről: (a jogi személyt létrehozó jogszabályban. határozatban, szerződésben és egyoldalú nyilatkozatban egyaránt rendelkezni kell az alábbiakról):

-      Név: minden jogi személynek kell, hogy legyen saját neve.(nagyon ritka kivétel van ez alól, csak akkor nem kell név, ha a jogi személy működésének jellege  egyértelműen kifejezi, hogy milyen cél megvalósítása érdekében jön létre.( Pl .Magyar Értéktőzsde:  amikor még nem gazdasági társaságként működött, csak jogi személy volt, nem kellett, hogy külön nevet kapjon, mert csak ez az egy tőzsde volt, s ez a név egyértelműen kifejezte a működésének a jellegét.)

Ezzel válik önálló jogalannyá, és teszi megkülönböztethetővé a többi jogalanytól. Itt érvényesül a névkizárólagosság elve, vagyis, hogy minden egyes jogi személy nevének különböznie kell a már korábban nyilvántartásba vett, hasonló működési körben, és azonos területen tevékenykedő jogi személy elnevezésétől.

-      Székhely: ez a központi ügyintézés helye, a  fellelhetőség szempontjából fontos. Itt találhatjuk meg helyileg magát a szervezetet.

-      Tevékenységi kör: milyen tevékenység végzésére jön létre, a vagyoni forgalom melyik területén fog működni?

-      Képviselő meghatározása: kifelé harmadik személyekkel szemben kell, hogy valaki, egy természetes személy, aki  eljár a szervezet nevében. A vezető tisztségviselőknek vélelmezett képviselete van .Ők jogosultak az írásbeli képviseletre is. Ha nem a vezető tisztségviselő jár el, az írásbeli képviselet során (nem ő ír alá), akkor két aláírásra feljogosított képviselő járhat el helyette. Vannak olyan esetek, amikor ezt meg is kívánja a jogszabály. (Pl. bankszámla feletti rendelkezéshez minden esetben két aláírásra jogosult személy eljárása szükséges.). Ahhoz, hogy a képviseleti jog létrejöjjön, a képviselőnek el is kell fogadnia a képviseleti megbízást. Az elfogadó nyilatkozaton túl, a nyilvántartásba vétel során be kell nyújtani egy aláírási címpéldányt. (Ez alapján lehet adott esetben ellenőrizni, hogy a szervezet nevében hogyan ír alá a képviselő).

-      Nyilvántartásba vétel: ezzel szerzi meg a jogi személy az állami elismerést. Ez tükrözi a jogi személyekre vonatkozóan a létrejövetelüket, módosulásukat és megszűnésüket is. Ezekben tudnak harmadik személyek utánanézni, hogy létezik-e egy adott jogi személy, vagy sem, valamint, hogy mik a legfontosabb jellemzői egy adott jogi személynek. A nyilvántartásba-vételi eljárás során ellenőrzi azt a bíróság, hogy a kritériumoknak megfelel-e a szervezet. Az ellenőrző bíróság lehet

·       (rendes) megyei bíróság (pl. alapítvány esetében)

·       cégbíróság, mint megyei bíróság (kft., rt. esetén)

A nyilvántartásba-vétellel jön létre a szervezet, tehát a nyilvántartásba-vételt elrendelő bírósági határozat konstitutív hatályú.

Elő jogi személy: a gazdasági társaságok esetében a létesítő okirat (tipikusan a társasági szerződés) szabályszerű elkészítést követően a cégbejegyzésig előtársaságként működik a társaság, s már ekkor is rendelkezik (elő)jogképességgel.

V. A jogi személy megszűnése

Itt nincs egységes szabályozás. Sokféle mód van, a két legfontosabb:

-      jogutóddal: megszűnik a korábbi társaság, de lesz egy olyan szervezet, amely továbbviszi a ő jogait, kötelezettségeit, vagyis belép a helyébe, jogutódjává válik, akivel szemben fel is léphetnek a hitelezők..(Pl. két szerv egyesül, vagy egy szétválik.)

-      jogutód nélkül: nincs olyan szervezet, ami továbbviszi a szervezet jogait és kötelezettségeit, nincs egy jogutód, akivel szemben fel lehetne lépni. Ilyen megszűnési mód a

·       végelszámolás: nincs semmilyen anyagi probléma, a tagok maguk elvégzik az elszámolást. Ilyenkor nem marad hátra hitelező, van megfelelő vagyon, amivel tudja rendezni a hitelezőkkel szembeni tartozását.

·       felszámolás: tartós fizetésképtelenség jelentkezik, a bíróság rendeli ki a felszámolót (nem a tagok), aki behajtja a kintlévőségeket, és megpróbálja kielégíteni a hitelezők követeléseit.

VI. A jogi személyiségű gazdasági társaságok

Gazdasági társaságok: közkereseti társaság (kkt.), betéti társaság (bt.), korlátolt felelősségű társaság (kft.), részvénytársaság (rt.). A kkt. és a bt. nem jogi személyiségű gazdasági társaság, a kft. és az rt. jogi személyiségű. Ezért van az, hogy a Ptk. a jogi személyek részben csak a kft-vel és az rt-vel foglalkozik.

A gazdasági társaságokra vonatkozó részletes szabályozást a 2006. évi IV. tv. (Gt.) tartalmazza. A Ptk. csak az alapszabályokat tartalmazza. (A cégtörvény foglalkozik a cégeljárással: cégbejegyzés stb.)

A gazdasági társaság nem azonos a gazdálkodó szervezettel. Ez utóbbi egy tágabb kategória, vagyis minden gazdásági társaság gazdálkodó szervezet, de nem minden gazdálkodó szervezet gazdasági társaság.

1. A gazdasági társaság fogalma: állam,  jogi személy, jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, természetes személy által üzletszerű, közös gazdasági tevékenység folytatására a törvényben meghatározott módon és formában létrejövő személy-  és /vagy tőkeegyesülés. Az egyes fogalmi elemek:

-    Alapíthat: állam, jogi személy, jogi személyiség nélküli gazdasági társaság, természetes személy.

-    Milyen célra jönnek létre: üzletszerű, közös  gazdasági tevékenység folytatására. A közös gazdasági tevékenység üzletszerű, azaz a célja a nyereség elérése, vagyis a gazdasági társaság profitorientált. De a 2006. évi IV. tv. (új Gt.) bevezette a nonprofit gazdasági társaságot, ezek gazdasági tevékenysége nem jövedelemszerzésre irányul, a gazdasági tevékenységet üzletszerűen csak kiegészítő jelleggel folytathatja, az így befolyt nyereség nem osztható fel a tagok között, hanem a társaság vagyonát gyarapítja. Az ilyen társaságokat közhasznú szervezetté lehet minősítetni, erre van egy külön törvény, a 1997. évi CLVI. tv. a közhasznú szervezetekről. Ez határozza meg a közhasznú szervezetté válás feltételeit. A közhasznú szervezet nem azonos a közhasznú társasággal. Ez utóbbit a Ptk. szabályozta. Ma ezek megszűnőben vannak, mert a Gt. bevezette ezek helyett a nonprofit gazdasági társaságokat. (a korábban meglévők is átalakulnak.)

-    Törvényben meghatározott módon:arra utal, hogy a gazdasági társaságok alapításánál alapvető a kógencia, azaz be kell tartani az alapításra vonatkozó törvény által előírt kógens szabályokat. Ezektől nem lehet eltérni, ha nem tartják be, nem jön létre a gazdasági táraság.(el fogják utasítani a bejegyzését)

-    Törvényben meghatározott formában: ez a típuskényszert jelenti, azaz gazdasági társaságot csak a Gt-ben meghatározott 4 formában lehet létrehozni. (Nem lehet pl. keverni a bt. és a kft. elemeit)

-    Személy és/vagy tőkeegyesülés: a gazdasági társaságok alapvetően személy és tőkeegyesülések. Általában fontos, hogy kik szerveződnek a közös gazdasági tevékenységre, tehát, hogy kik a személyek (tagok) és szükség van egy tőkekoncentrációra, vagyis a vagyon egységesítése is a működéshez. A részvénytársaságnál nincs olyan nagy jelentősége a személyi körnek, különösen az nyrt-nél közömbös, hogy kik a részvényesek.

2. Alapítás (az alapításra vonatkozó szabályok)

- létesítő okirat elnevezése - nyilvántartás: ez a nyilvántartásba vétel. A cégbíróság végzi, az eljárás folyamán vizsgálja, hogy a társaság alapítása megfelel-e a jogszabályi előírásoknak. Ha igen, felveszi a céget a cégjegyzékbe. Ezzel jön létre a gazdasági társaság, vagyis a nyilvántartásba vételt elrendelő bírósági határozat konstitutív hatályú, ez keletkezteti a gazdasági társaságot. (Ex nunc /mostantól/ jön létre, a határozat meghozatalától a jövőre nézve.)
 * kft. - társasági szerződés (kkt-nél és a bt-nél is) ez a fő jellemző létesítő okirati forma (nem kell tudni a Ptk-ból az erre vonatkozó szabályokat)
 * rt. – alapszabály
 * egyszemélyes kft., rt. - alapító okirat

Előtársaság: a létesítő okirat elkészítésétől a cégjegyzékbe való bejegyzésig előtársaságként működhet a társaság.

3. Törvényességi felügyelet: ezt is a cégbíróság végzi,.

VII. Az egyesület

A magánszféra (civilszféra) szerveződésének az alaptípusa. A személyeket megilleti az egyesülési jog, ebből fakad az egyesületek létrehozásának a lehetősége. ( Az egyesülési jogról szóló tv. szabályozza (1989. évi II. tv.) Bármilyen célból létre lehet hozni egyesületet, csak  ez a cél ne ütközzön jogszabályba. Azonban  elsődlegesen  gazdasági tevékenység folytatására nem alapítható, másodlagosan viszont,  a cél elérése érsekében folytathat gazdasági tevékenységet is, az ebből származó eredmény azonban nem osztható fel a tagok között, azt a cél elérésére kell fordítani.

1. Fogalma: olyan önkéntesen létrehozott önkormányzattal rendelkező szervezet, amely az alapszabályban meghatározott célra alakul, nyilvántartott tagsággal rendelkezik, és céljának elérésére szervezi tagjai tevékenységét. A fogalmi elemek: 2. Célja: bármi lehet, ami nem ütközök jogszabályba
 * Önkéntesen: nem kívülről történik a létrehozatal. A tagok döntenek úgy, szabad akaratukból,hogy valamilyen cél érdekében létrehozzák az egyesületet.
 * Önkormányzatiság: maga az egyesület határozza meg, hogy milyen szabályok szerint, hogyan kíván működni. Ezt a legfőbb szerv határozza meg. Kívülről nem lehet befolyásolni a szervezet felépítését, működését,, amíg az jogszabályba nem ütközik.

3.Létrehozatal: a létesítő okirat az egyesületnél az alapszabály. Itt is vannak kötelezően meghatározandó elemek: név, cél, székhely és szervezet.

Nyilvántartásba vétel: az állami elismerés ezzel történik meg. A székhely szerint illetékes megyei bíróság veszi nyilvántartásba. A nyilvántartásba-vételi eljárást az egyesület képviselője bonyolítja le, ő nyújtja be a bejegyzési kérelmet. A bíróság nemperes eljárásban soron kívül határoz a bejegyzés kérdésében. Ennek során megvizsgálja, hogy a jogszabályi feltételeknek megfelel-e az egyesület. Vizsgálja A nyilvántartásba-vételnek konstitutív hatálya van, ezzel jön létre az egyesület.
 * a névkizárólagosságot (van-e ugyanilyen névvel bejegyzett egyesület) és a névszabatosságot is.( A névválasztásnak meg kell felelnie  a társadalmi és a nyelvi elvárásoknak, követelményeknek.  Az idegen elnevezés használható abban az esetben, ha meghonosodott kifejezésről, szakkifejezésről, eleve indokolt kifejezés használatáról van szó Pl. egy külföldi szervezethez kapcsolódik az egyesület, s ezt a kapcsolatot fejezi ki az idegen név).
 * a célt (nem ütközik-e jogszabályba az elérni kívánt cél)
 * a szervezetet (kialakította-e a szerveit, működési szabályait)
 * a székhelyt (meg van-e határozva)

Vagyon: meghatározott tőkével kell rendelkeznie ahhoz, hogy a működését meg tudja kezdeni, hiszen a saját vagyonával gazdálkodik a cél elérése érdekében. Bevétele a későbbiekben lehet, mint pl. tagdíjból, külső felajánlásokból, és a működése során is keletkezhetnek bevételek pl. jótékonysági bált szervez, s ennek a bevétele az egyesület bevétele.), de kell, hogy legyen egy induló vagyona. Ezt a bíróság is vizsgálja a nyilvántartásba vételkor.

4. Tagság : az egyesület alapvetően személyegyesülés. Meghatározott alanyi kör áll össze a cél elérése érdekében. (Minimum 10 fő) Természetes és jogi személy is lehet tag. A tagok nyilvántartottak. Vannak jogaik és kötelezettségeik egyaránt.

Jog: részt vehetnek az egyesület tevékenységében, az egyesület szerveiben választhatóak és választhatnak bármely egyesületi szerv törvénysértő határozatát megtámadhatják bíróság előtt.

Kötelezettség: tagdíj fizetése, ill. amit még az alapszabályban elvállalnak. A társaság tartozásáért nem felelnek.

5. Szervezet:

-      a legfőbb ügydöntő szerv a közgyűlés. (a tagok összessége). Ha túl sok tagja van az egyesületnek, lehetőség van arra, hogy a tagok küldötteket delegáljanak. Ekkor küldöttgyűlésnek nevezzük a legfőbb ügydöntő szervet. Összehívni szükség szerint kell, de legalább 5-évente (egyébként az alapszabály határozza meg, hogy mikor kell összehívni). Feladata

§       pl. alapszabály elfogadása, módosítása,

§       ügyvivő szervek beszámolóinak elfogadása,

§       feloszlatás kimondása stb.

-      Ügyvivő (ügyintéző) szervezet:

§       végrehajtja a közgyűlés határozatait,

§       egyéb kérdésekben  (ami nem a közgyűlés hatáskörébe tartozik) döntést hozhat, és

§       ellátja  az egyesület mindennapi ügyvitelét. (Jellemző, hogy elnökséget, elnököt, alelnököt, titkárt, gazdasági vezetőt választanak.) Meg kell jelölni az alapszabályban az egyesület képviselőjét (aki általában az elnök.), akinek nyilatkoznia kell,  hogy elfogadja a képviseletet, s mivel az egyesület nevében írásban is ő nyilatkozhat, aláírási címpéldányt is csatolnia kell a bejegyzési kérelemhez.

6. Törvényességi felügyelet: az ügyészség hatásköre. Ő jogosult vizsgálni, hogy törvényes-e az egyesület működése. Ha úgy látja, hogy nem, akkor a székhely szerint illetékes megyei bírósághoz fordulhat, és pert indíthat az egyesület ellen. A  per kimeneteleként szankcionál a bíróság. (Pl. az egyesület törvénysértő határozat megsemmisíti és új határozat hozatalára kötelezi az egyesületet, elrendelheti a legfőbb szerv összehívását a törvényes működés helyreállítása érdekében, felügyelő biztost rendelhet ki, ez egy külső személy, aki megpróbálja helyreállítani a törvényes működést.).

7. Megszűnése:

-      a legfőbb szerv dönt a megszűnésről. Ez lehet

·       feloszlatás

·       más egyesülettel való egyesülés kimondása

-      A bíróság szünteti meg:

·       feloszlatás: ha  súlyosan törvénysértő az egyesület működése (pl. bűncselekményt valósít meg az egyesület működése, vagy bűncselekményre való felhívást)

·       megszűnését megállapítja, ha

§     nem működik már egy éve

§     10 fő alá csökken a tagjai száma

A nyilvántartásból való törléssel szűnik meg a jogi személy. Ha jogutód nélküli a megszűnés, az egyesület hitelezőit ki kell elégíteni a fennmaradó vagyonból. ami ezután marad vagyon, az az államé lesz, és közérdekű célra kell fordítani. (Akár közhasznú szervezetté is lehet minősítetni az egyesületet.)

VIII. Alapítvány

1. Fogalma: tartós közérdekű célra rendelet vagyontömeg. A nonprofit jelleg a meghatározó. (pl. Gyermekrák Alapítvány)

2. Cél: sport, kultúra, zenei élet támogatása, városok támogatása, oktatás, kutatás támogatása, tehát valamilyen tartós,  közérdekű cél érdekében hozzák létre, de nem fontos, hogy össztársadalmi érdek legyen, szolgálhat egyéni érdeket is. (Pl. valaki műtétjéhez szükséges pénz összegyűjtése) Elsődlegesen gazdasági tevékenységet nem végezhet.

3. Alapító személye: lehet magánszemély, jogi személy, jogi személyiség nélküli gazdasági társaság. Egyoldalú nyilatkozattal hozza létre az alapító az alapítványt.. A vagyonegyesülésen van a meghatározó hangsúly. Az alapító egy meghatározott vagyontömeget rendel a cél elérése érdekében.

4. Vagyon: az, hogy milyen mértékűnek kell  lennie, attól függ, hogy nyílt, vagy zárt alapítású az alapítvány, vagyis az alapító engedi-e a további csatlakozást  az alapítványhoz, vagy sem. Ha igen, akkor nyílt alapítvány, ha nem, akkor zárt. A nyílt alapítvány esetén az alapítónak olyan mértékű vagyont kell rendelnie, ami a működés megkezdéséhez feltétlenül szükséges. A zárt alapítvány esetén a cél eléréséhez szükséges teljes vagyont biztosítani kell.

5. Létrejövetel: A létesítő okirat az alapítványnál az alapító okirat. Ebben kötelezően meg kell jelölni az alapítvány nevét, célját, székhelyét, a vagyon mértékét, és felhasználásának módját. Eshetőlegesen rendelkezhet továbbá az alapító okirat pl. csatlakozás lehetőségéről, kijelölheti a kezelő szervet (ez azért nem kötelező, mert ha nem jelöli ki, akkor majd a bíróság fogja ), meghatározhatja az idejét.

(Végrendeletben is rendelhet valaki alapítványt. Akkor erről a bíróságot értesíteni kell. Megvizsgálja a bíróság, hogy  a végrendeletben történő alapítványrendelés megfelel-e a kritériumoknak, ha nem, akkor közérdekű meghagyásnak fog minősülni.)

Nyilvántartásba-vétellel jön létre, a megyei bíróság jogosult a bejegyzésre. A bíróság soronkívül jár el, perenkívüli eljárásban. Ua-kat a kritériumokat vizsgálja, mint az egyesületnél. (Fontos annak vizsgálata, hogy megfelelő vagyon áll-e rendelkezésre.) Ha megfelel, akkor bejegyzi, konstitutív hatályú a bejegyzés, ezzel jön létre az alapítvány. Innentől az alapítvány elválik a alapítótól. Az alapító nem vonhatja vissza az alapítványt ezt követően, pusztán a módosítás lehetősége áll fenn az alapító számára, de ez is csak korlátozással, ui, nem módosíthatja az alapítvány  nevét, célját, és csak a  vagyon sérelme nélkül lehet csak módosítani az alapítványt. Az alapító nem befolyásolhatja az alapítvány döntését, nincs ráhatása az alapítvány döntésére.

6. Szervezete: egy kezelő szerv, ami az alapítvány céljának a megvalósításában vesz részt. Az alapító jelölheti ki a kezelő szervet az alapító okiratban, de erre akár külön szervezetet (kuratóriumot) is létrehozhat. Akik ebben a szervezetben részt vesznek, azok a kurátorok. Amennyiben egy ilyen szervezetet hoznak létre, akkor rendelkezni kell a kuratórium összetételéről (Kik lehetnek a tagjai?).

Az alapítónak ki kell jelölnie az alapítvány képviselőjét vagy képviselőit. Ha több személyt jelöl meg, akkor arról is rendelkezni kell, hogy ez a több személy önállóan vagy együttesen látja el a képviseletet. (Ebből kifolyólag tehát megállapíthatjuk, hogy ha egy alapítványnak több képviselője is van, azok vagy külön-külön vagy együttesen járhatnak el.). Ha az alapító nem jelöli ki a kezelő szervet vagy az alapító által kezelő szervnek jelölt szerv nem fogadja el a kijelölést, akkor a bíróság fogja kijelölni az alapítvány kezelő szervét. A kezelő szerv tevékenységére az alapító befolyást nem gyakorolhat. Ennek különösen nagy jelentősége van a vagyonfelosztás szempontjából, tehát, hogy a vagyon felosztására ne tudjon befolyást gyakorolni az alapító. A kezelő szerv tagjainak elfogadó nyilatkozatban külön nyilatkozniuk kell, hogy elfogadják a megbízatást, és hogy nem állnak érdekeltségi viszonyban az alapítóval.

Ha az alapító azt tapasztalja, hogy a kezelő szerv nem az alapítvány céljának megfelelően működik, veszélyezteti az alapítvány működését, akkor visszavonhatja a kezelő szerv megbízatását és másikat jelölhet ki.

7. Törvényességi felügyelet: az ügyészség végzi a törvényességi felügyeletet. Ha azt tapasztalja, hogy törvénysértő az alapítvány működése, akkor felszólítja a törvényes működés helyreállítására. Ha a felszólítás ellenére tovább folytatja a törvénysértő működését az alapítvány, akkor bírósághoz fordulhat az ügyészség, és a bíróság fogja felszólítani a törvényes működés helyreállítására, amelyre meghatározott időt ad az alapítványnak. Ha ez is eredménytelen, a bíróság megszünteti az alapítványt, és törli a nyilvántartásból.

8. Megszűnése:

-      az alapító oldaláról (rendelkezése alapján):

·        Amennyiben az alapítvány meghatározott határidőre jött létre, akkor a határidő leteltével megszűnik.

·        Ha az a feltétel, amit tűzött az alapító,  bekövetkezett (pl. egy  általános iskolába járó gyermek támogatása céljából jött létre az alapítvány és a gyermek elvégezte az általános iskolát)

·        Ha a cél, amiért az alapítvány létrejött, megvalósul. (pl. egy személy műtétjének a támogatására jött létre az alapítvány, és megtörtént a műtét)

·        A cél elérése lehetetlenné válik. (pl. meghal, akinek a műtétjére gyűjtöttek)

-      A bíróság is megszüntetheti ügyész keresete alapján a következő esetekben:

·        A cél elérése lehetetlenné válik.

·        Olyan körülmény merült fel utólag (általában jogszabályváltozás folytán), hogy a bejegyzést meg kellett volna tagadni.

·        A törvényes működést nem állítja helyre az alapítvány, ekkor törvényellenes működés miatt szünteti meg a bíróság az alapítványt

-      A bíróság hivatalból is megszüntetheti az alapítványt, ha a kezelő szerv veszélyezteti az alapítvány működését, és az alapító nem vonja vissza a kezelő szerv megbízatását, nem jelöl ki újat helyette.

-      Egyesítéssel is megszűnhet az alapítvány, amennyiben hasonló célú alapítványok bíróságtól kérik az egyesítésüket. Ilyenkor összeforr a vagyonuk.

Az alapítvány a nyilvántartásból való törléssel szűnik meg. Ha az alapítványnak marad vagyona a megszűnése után, akkor ezt a bíróság hasonló célú alapítványok működésére kell, hogy fordítsa. Az alapító rendelkezhet úgy az alapító okiratban, hogy az alapítvány megszűnésekor igényt tart a vagyonra, de csak annyiról rendelkezhet (annyira tarthat igényt), amennyit ő maga vitt be az alapítványba, többet nem.

Közalapítvány

olyan alapítvány, amelyet az országgyűlés, a kormány, a helyi önkormányzat vagy kisebbségi önkormányzat képviselőtestülete közfeladat ellátásának folyamatos biztosítása céljából hoz létre.

2006. augusztus 24-től új közalapítványt nem lehet alapítani.

IX. Az állam

Az állam jogalanyiságát a Ptk. rögzíti, kimondva, hogy az állam, mint a vagyoni jogviszonyok alanya jogi személy. Lényeges, hogy az állam a vagyoni jogviszonyokban ugyanolyan magánjogi jogalany, mint bármely más személy, tehát a többi polgári jogi jogalanyhoz viszonyítva mellérendelt pozícióban van.

Az állam képviseletét - ha jogszabály másként nem rendelkezik - az államháztartásért felelős miniszter látja el, de ezt a jogkörét más állami szerv útján is gyakorolhatja.

Az állam felelőssége: az államot a polgári jog szabályai szerint kártérítési, megtérítési, kártalanítási, ill. szerződéses kötelezettség terheli, függetlenül attól, hogy az e célra biztosított költségvetési összeg a kötelezettség teljesítésére fedezetet nyújt e vagy nem.

Az állam deliktuális felelőssége: a szerződésen kívül okozott károkért való felelősségre vonatkozó szabályok szerint alakul. E körben vita tárgyát képezi, hogy az állam felelős-e a jogalkotó tevékenységével okozott károkért. A Legfelsőbb Bíróság álláspontja szerint nem. Vannak azonban olyan nézetek is, hogy a jogalkotót adott esetben kártalanítási kötelezettség terheli az adott jogszabály következtében beálló kárért.

X. Az önkormányzat

A helyi önkormányzatok, azaz a községi, városi, fővárosi, kerületi, valamint a megyei önkormányzatok jogi személyek. Szervei:

-    képviselő-testület (a megyei önkormányzatoknál a közgyűlés)

-    a képviselő-testület bizottságai

-    a polgármester (közgyűlés elnöke)

-    polgármesteri hivatal: ez az önkormányzat működésével, valamint az államigazgatási ügyek intézésével kapcsolatos feladatokat látja el, szintén rendelkezik jogi személyiséggel.

-    az önkormányzat képviselője, a polgármester, ill. a közgyűlés elnöke. (Ezek képviseleti minősége a törvény rendelkezésén alapul, tehát törvényes képviselők.)

Az önkormányzat vagyona: két részre bontható

-      törzsvagyon: ezt az önkormányzat többi vagyontárgyától elkülönítve kell nyilvántartani. Törzsvagyonnak az önkormányzati tulajdon nyilvánítható, amely közvetlenül szolgálja a kötelező önkormányzati feladatkörök és hatáskörök ellátását vagy a közhatalom gyakorlását. A törzsvagyonhoz tartozó vagyontárgyak lehet forgalomképtelenek vagy korlátozottan forgalomképesek.

-      vállalkozói vagyon: az önkormányzat tulajdonát képező mindazon vagyon, amely nem minősül törzsvagyonnak.

-      az önkormányzat gazdálkodása: az önkormányzat bevételeivel önállóan gazdálkodik. Saját felelősségére, vállalkozhat is, de vállalkozása a kötelező feladatainak ellátását nem veszélyeztetheti. Gazdálkodását az Állami Számvevőszék ellenőrzi.

XI. Költségvetési szervek és intézményeik

A költségvetési szervek olyan jogi személyek, amelyek a társadalom közös szükségletei kielégítő közfeladatokat alaptevékenységként, nem haszonszerzés céljából végeznek. (De a Ptk. nem ad fogalom-meghatározást).

A költségvetési szervek típusai:

-    A központi költségvetési szerv (országgyűlés, minisztériumok, önálló gazdálkodású szervezetek, pl. magyar államkincstár)

-    Helyi önkormányzati költségvetési szerv és kisebbségi önkormányzati költségvetési szerv

-    A társadalombiztosítási költségvetési szerv

-    Az országos kisebbségi önkormányzati költségvetési szerv

-    A köztestületi költségvetési szerv

A költségvetési szerv létrejöhet:

-      jogszabály rendelkezése folytán (pl. bíróságok)

-      alapítással, költségvetési szervet alapíthat:

·       az országgyűlés (pl. egyetemet csak az országgyűlés alapíthat)

·       a kormány (pl. egyetemi karokat)

·       miniszter

·       helyi önkormányzat

·       a települési önkormányzatok több célú, kisebbségi társulása

·       a helyi kisebbségi önkormányzat

·       az országos kisebbségi önkormányzat

·       a köztestület

A költségvetési szerv - a jogszabállyal alapított költségvetési szervet kivéve - az Államháztartási Hivatal által vezetett törzskönyvi nyilvántartásba történő bejegyzéssel, az alapító szerv alapító okirata alapján jön létre, és a nyilvántartásból való törléssel szűnik meg. (A jogszabállyal alapított költségvetési szerv, pedig az őt megszüntető jogszabállyal szűnik meg.)

A költségvetési szerv képviseletét a szerv vezetője látja el, e jogkörét esetenként vagy az ügyek meghatározott csoportjára nézve a szerv dolgozójára átruházhatja.

A költségvetési szervnek lehet önálló vagyona, de főszabály szerint a költségvetési szerv (intézmény) az alapító szerv vagyonának a kezelői jogát kapja meg, valamint a működéséhez szükséges juttatásokban részesül az alapítótól.

A bíróságok állami költségvetésből működő szervek a helyi (városi és kerületi) és munkaügyi bíróság jogi személyiséggel nem rendelkezik, a megyei (fővárosi) bíróságok, az ítélőtáblák és a Legfelsőbb Bíróság önálló jogi személy.

A bíróságok igazgatását az Országos Igazságszolgáltatási Tanács látja el, amely ugyancsak jogi személy. Hivatala (OIT Hivatala) központi költségvetési szerv.

Ügyészségek

A Legfőbb Ügyészség központi költségvetési szerv, jogi személy, az ügyészi szervezet többi tagja, tehát a fellebbviteli főügyészségek, a megyei (fővárosi) főügyészségek, a helyi, kerületi és a katonai ügyészségek jogi személyiséggel fel nem ruházott költségvetési szervek.

A költségvetési szervek intézményei: ebbe szintén önálló jogi személyiséggel rendelkeznek, ide tartoznak pl. a kórházak és az iskolák.

XII. Köztestületek

A köztestület közfeladatot ellátó jogi személy, amely önkormányzattal és nyilvántartott tagsággal rendelkezik, és létrehozását törvény rendeli el. (A köztestületekre az egyesületre vonatkozó szabályokat kell megfelelően alkalmazni.)

Törvény előírhatja, hogy valamely közfeladatot kizárólag köztestület láthat el, ill. hogy meghatározott tevékenységet csak köztestület tagjaként lehet folytatni.

A köztestület formái:

1. Kamarák: ennek két fő formája van.

-      Gazdasági kamarák: a gazdasági kamarákat a gazdálkodó szervezetek hozzák létre, a törvény rendelkezései alapján. A gazdasági kamarai tagság nem kötelező.

A gazdasági kamarák rendeltetése:

·       előmozdítsák a gazdaság fejlődését

·       az üzleti forgalom biztonságát

·       a piaci magatartás tisztességét

·       a gazdasági tevékenységet folytatók érdekeinek érvényesülését

·       ellássák azokat a közigazgatási feladatokat, amelyek a jogszabály az ő feladatkörükbe utal.

A gazdasági kamaráknak 3 formája létezik:

·        kereskedelmi kamarák

·        iparkamarák

·        agrárkamarák

-      Szakmai kamarák: ezek az egyes foglalkozási ágakhoz kapcsolódnak. Bizonyos hivatások, foglalkozások csak az adott szakmai kamara tagjaként végezhetők. Itt tehát kötelező a kamarai tagság. Ilyen pl. az

·     ügyvédi,

·     orvosi,

·      gyógyszerészi,

·     közjegyzői,

·     végrehajtói kamara

A kamarai tagoknak kötelező felelősségbiztosítással kell rendelkezniük, mivel tevékenységük gyakorlása során fokozottan áll fenn a 3. személyek irányában a károkozás veszélye.

2. Egyéb köztestületek

-      Magyar Tudományos Akadémia:  a tudomány művelésével, támogatásával és képviseletével kapcsolatos közfeladatokat lát el.

-      Hegyközségek: ezek egy adott település termelőinek és felvásárlóinak a tevékenységéhez kapcsolódnak. Az a feladatuk, hogy ezeknek a termelőknek, felvásárlóknak a közös érdekeit előmozdítsák, ill. származás- és minőségvédelmi feladatokat látnak el. A szőlészeti és borászati árutermelő tevékenység a törvényben meghatározott településeken csak hegyközség tagjaként folytatható (kényszertagság.)

XIII. Önkéntes Kölcsönös Biztosító Pénztárak

Ezek olyan nonprofit jellegű jogi személyek, amelyek feladata meghatározott nyugdíjszolgáltatás nyújtása, ill. önsegélyező tevékenység. Kizárólag természetes személyek alapíthatják, alapításához legalább 15 alapító tag szükséges. Az ilyen pénztárak a bírósági nyilvántartásba vétellel jönnek létre.

Nem tartozik ide az Országos Egészségbiztosítási Pénztár, ez központi költségvetési szerv.

XIV. A pártok

A társadalmi szervek egyik fajtája, így irányadók rájuk az egyesületekre vonatkozó szabályok. A pártok célja a politikai életben való részvétel, ezért gazdálkodásuk csak szűk körben lehetséges. Vagyoni és bevételi forrásaik:

-      a tagok által fizetett tagdíjak

-      állami költségvetési támogatás

-      az állam által ingyen átadott ingatlanok

-      magánszemélyek vagyoni hozzájárulásai (de névtelen adományokat és más államtól származó adományokat nem fogadhatnak el)

-      jogi személyek adományai, de ez csak bizonyos korlátok között lehetséges

-      gazdálkodó tevékenységből származó források

A pártok gazdálkodását az Állami Számvevőszék ellenőrzi.

XV. Az egyházak

Az egyház valamely vallási közösségnek a jogszabályi előírások szerint létrejött és működő szervezete. Az egyházakra vonatkozó legfontosabb szabályokat külön törvény tartalmazza, de mögöttes joganyagként az egyesületekre vonatkozó szabályokat is alkalmazni kell az egyházakra. A egyházat a székhelye szerint illetékes megyei (fővárosi) bíróság veszi nyilvántartásba, s a nyilvántartásba vétellel nyeri el jogi személyiségét. A nyilvántartásba vétel feltételei gyakorlatilag azonosak az egyesületek nyilvántartásba vételére vonatkozó szabályokkal. Az egyház alapszabálya úgy is rendelkezhet, hogy az egyház önálló képviseleti szervvel rendelkező szervezeti egysége is jogi személy.

Az egyház gazdálkodása: az egyház működéséhez szükséges anyagi források:

-      vagyoni adományok

-      az egyházi szolgáltatásokért fizetett díjak

-      gazdasági- vállalkozási tevékenységből származó bevételek (pl. könyvkiadás)

Az egyház működtethet nevelési, oktatási szociális, egészségügyi, sport, gyermek- és ifjúságvédelmi intézményeket. Ebben a esetben az államtól költségvetési támogatást kap.

XVI. Szövetkezet

A szövetkezet az alapszabályban meghatározott összegű részjegytőkével alapított, a nyitott tagság és a változó tőke elvei szerint működő jogi személyiséggel rendelkező szervezet, amelynek célja a tagjai gazdasági valamint más társadalmi (kulturális, oktatási, szociális, egészségügyi) szükségletei kielégítésének elősegítése.

Az alapításhoz minimálisan 7 tag szükséges.

A tagok lehetnek természetes és jogi személyek, valamint jogi személyiség nélküli gazdasági társaságok is.

Az alakuló közgyűlésnek el kell fogadnia az alapszabályt, és meg kell választani a tisztségviselőket.

A szövetkezet a cégbírósági bejegyzéssel jön létre, és az onnan való törléssel szűnik meg..

Képviseletére az igazgatóság elnöke, vagy az alapszabályban meghatározott igazgatósági tag jogosult.

Legfőbb szerve a közgyűlés, amelyen valamennyi tag részt vehet (ha nagyszámú a tagság, a küldöttgyűlés)

Az ügyvezetést az igazgatóság látja el, amely legalább 3 tagból áll, ha a tagok száma 50 fő alatt van, az ügyvezető az elnök.

A tagsági viszony fennállását a részjegy testesíti meg. Minden tagnak belépésekor legalább egy részjegyet jegyeznie kell. A részjegy másra át nem ruházható, ha a szövetkezet nyereséges, a tag ennek alapján kap osztalékot. A tag a szövetkezet tartozásaiért nem felel.

Formái:

-      ipari vagy mezőgazdasági szövetkezet (ez gazdálkodó tevékenységet végez alapvetően)

-      lakásszövetkezet (ez lakások, üdülők, garázsok, üzlethelyiségek építésére és fenntartására jön létre)

-      takarék- és hitelszövetkezetek: hitelezési és pénzügyi tevékenységgel foglalkoznak

-      szociális szövetkezet: célja, hogy a szociálisan hátrányos helyzetben lévő tagjai számára munkalehetőséget teremtsen, vagy egyéb módon segítse szociális helyzetük javítását. Szociális szövetkezetnek minősül az iskolaszövetkezet is.

XVII. Erdőbirtokossági társulat

Az erdőbirtokossági társulat az erdő művelési ágban nyilvántartott egy vagy több földrészlet tulajdonosai által az erdőgazdálkodási tevékenységgel összefüggő, valamint az ahhoz kapcsolódó feladatok ellátására létrehozott jogi személy, gazdálkodó szervezet.

Létrehozása:

-      2-10 tag között társasági szerződéssel

-      10 tag fölött alapszabállyal, +

-      cégbírósági bejegyzés

Tag csak olyan személy lehet, akinek a tulajdonában van erdő.

Legfőbb szerve a közgyűlés

Képviselője és ügyvezetője az elnök

A tagok tagsági járulékot kötelesek fizetni, de a társulat tartozásaiért nem felelnek.

A társulat a cégjegyzékből való törléssel szűnik meg.

XVIII. Vízgazdálkodási társulat

Jogi személyiséggel rendelkező, közfeladatokat ellátó gazdálkodó szervezet

Két típusa van:

-      víziközmű társulat: fő közfeladata az ivóvíz-ellátás és a szennyvízelvezetés

-      vízitársulat: fő közfeladata: vízrendezés, vízkár-elhárítás

A tagok magánkezdeményezésére jön létre, feladata a tagok közös érdekeinek előmozdítása

Tag az a jogalany lehet, akinek a társulat érdekeltségi területén ingatlan tulajdona van, vagy ottani ingatlant használ egyéb jogcímen.

Létrejötte: alakuló közgyűlés + alapszabály,+ cégbírósági bejegyzés

Szervei: taggyűlés, intéző bizottság, ellenőrző bizottság

A tagoknak érdekeltségi hozzájárulást kell fizetniük, a társulás tartozásaiért nem felelnek.

Megszűnés: cégbírósági nyilvántartásból való törlés.

XIX. Ügyvédi Iroda

Olyan jogi személyiségű vállalkozás, amelyben a tagok ügyvédi jogi képviseleti és tanácsadói tevékenység kifejtését végzik, amennyiben a területileg illetékes megyei ill. fővárosi ügyvédi kamara az ügyvédi irodát névjegyzékébe felvette.

Alapítás: egy vagy több ügyvéd alapító okirattal.

Legfőbb szerve a taggyűlés

Képviselője az iroda vezetője, de az egyes tagok, ill az iroda által alkalmazott ügyvédek is jogosultak az ügyfelekkel megbízási szerződést kötni, mint megbízottak. Az ügyfeleket a bíróság és más hatóságok előtt a megbízott ügyvéd, vagy az iroda ügyvédjelöltje képviseli.

Ha valamelyik ügyvéd ügyvédi tevékenységével összefüggésben 3. személynek kárt okoz, a kártérítésre elsősorban az iroda köteles, de ha a vagyona erre nem elég, mögöttesen az eljáró ügyvéd is. A károkozó tevékenységért a tag az iroda felé minden esetben felel.

Az iroda a névjegyzékből való törléssel szűnik meg.

XX. Befektetési alapok

A befektetési alap befektetési jegyek nyilvános vagy zártkörű kibocsátásával létrehozott és működtetett jogi személyiséggel rendelkező vagyontömeg. Vagyonegyesítő jogalany, amelyet a befektetési alapkezelő a befektetők általános megbízása alapján, azok érdekében kezel, azaz "értéket őriz" és "gyarapít".

XXI. Közhasznú társaság

A közhasznú társaság nonprofit társaság, mert alapvetően nem üzletszerű, nem nyereségszerzésre irányuló gazdasági tevékenységre, hanem közhasznú tevékenységre hozható létre.

A közhasznú tevékenység mellett kizárólag annak elősegítése érdekében és kiegészítő jelleggel folytathat üzletszerű gazdasági tevékenységet a közhasznú társaság azzal azonban, hogy a tevékenységéből származó nyereséget nem oszthatja fel a tagjai között.

A közhasznú társaság jogi személy. Alapítására, szervezetére a kft.-re vonatkozó rendelkezések az irányadók.

2007. július 1. után közhasznú társaság nem alapítható. A 2007. július 1-jén a cégnyilvántartásba bejegyzett vagy bejegyzés alatt álló közhasznú társaság 2009. június 30-ig a közhasznú társaságokra irányadó szabályok szerint működhet tovább. A közhasznú társaság 2007. július 1-jét követő két éven belül:

-      nonprofit korlátolt felelősségű társaságként működhet tovább,

-      más nonprofit gazdasági társasággá alakulhat át vagy

-      jogutód nélküli megszűnését határozhatja el.

XXII. Közös vállalat (kv)

a tagok által alapított olyan gazdasági társaság, amely kötelezettségeiért elsősorban vagyonával felel. Ha a vállalat vagyona a tartozásokat nem fedezi, a tagok a vállalat tartozásaiért együttesen - vagyoni hozzájárulásuk arányában - kezesként felelnek. Létrejöttéhez társasági szerződés és cégbejegyzés szükséges.2007. VII. 1. után új közös vállalat nem alapítható, a meglévőknek 2007. IX.1-ig módosítani kellett a szerződésüket.

XXIII. Egyéb jogi személyek

Ezeket a Ptk. még szabályozza, de a gyakorlatban már nem fordulnak elő:állami vállalat, tröszt, egyéb állami gazdálkodó szerv, egyes jogi személyek vállalata, leányvállalat

A személyek polgári jogi védelme

Általános megjegyzések

A jogrendszerben az egyik fontos védendő érdek a személyek védelme, ezért a legfőbb jogforrásban, az Alkotmányban találhatjuk meg az alapvető emberi jogokat. Ilyen az élethez való jog, emberi méltósághoz való jog, véleménynyilvánítás szabadsága, stb. Az egyes jogágak a saját védelmi eszközrendszerükkel biztosítják a személyek védelmét.

I. A szabályozás módja a Ptk-ban

A Ptk.-ban a személyek című főrészben a IV. cím, VII. fejezet tartalmazza a személyek védelmére vonatkozó főszabályokat. A VII. fejezet címe: "A személyhez és a szellemi alkotásokhoz fűződő jogok". Ebből tehát látható, hogy két tárgykörre lehet szétválasztani:

-      személyhez fűződő jogok: ezek részletszabályait megtalálhatjuk a Ptk.-ban.

-      szellemi alkotásokhoz fűződő jogok: ezek részletszabályait nem találha1tjuk meg a Ptk.-ban, egyéb jogszabályok tartalmazzák őket.

A személyhez fűződő jogok

-    a Ptk. tartalmaz egyrészt egy generálklauzulát (egy általános tételt)

-    valamint 12 nevesített személyhez fűződő jogot

-    és. megadja azokat a polgári jogi eszközöket, amelyeket a személyhez fűződő jogaiban sértett személy igénybe vehet a sérelme orvoslása érdekében.

II. Az általános védelem, a polgári jogi védelem jellemzői

A Ptk. generálklauzulában (általános tételben) rögzíti a személyek védelmét: "A személyhez fűződő jogokat mindenki köteles tiszteletben tartani. E jogok a törvény védelme alatt állnak."

Minden személyiséget ért sérelem esetén joga van a személynek orvoslást kérni (Ha az adott sérelem nem sorolható be a nevesített esetek közé, akkor az általános tétel alapján kérhető védelem.) A saját védelmi hatásköre alá vonja ezt a kérdést a Ptk..

Ez a jogviszony abszolút szerkezetű jogviszony. ("Mindenki köteles tiszteletben tartan" - a "mindenki" szó teszi abszolúttá.). Ez azt jelenti tehát, hogy az egyes egyénnel szemben mindenki kötelezettnek tekinthető. Ehhez a jogviszonyhoz negatív tartalom társul. Passzív, negatív magatartást kell tanúsítani, tartózkodnia kell mindenkinek attól, hogy másnak a személyéhez fűződő jogát megsértse.

Alanya: ehhez nem kell különös jellemzővel bírni. Önmagában azon az alapon, hogy valaki személy, a személyhez fűződő jogok védelme alatt áll. Az alany lehet

-      természetes személy,

-      jogi személyek és más jogalanyok is azon jogok vonatkozásában, amelyek jellegüknél fogva nemcsak az embert illethetik meg. (pl. egy kft-nek is meg lehet sérteni a jó hírnevét).

A személyhez fűződő jogok védelme olyan alapvető jogosultság, amelyet szerződéssel vagy egyoldalú nyilatkozattal előre nem lehet korlátozni, kizárni vagy lemondani róla.

A személyhez fűződőd jogok megsértése jogellenes magatartás. Csak akkor nem jogsértő, ha a jogsértő személy valamilyen jogellenességet kizáró körülményt tud bizonyítani. (ex culpatio, kimentési lehetőség érvényesül). Nem a sértettnek kell bizonyítani, hogy a személyéhez fűződő jogának a sérelme jogellenes, hanem a sértőnek azt, hogy valamilyen jogellenességet kizáró körülmény áll fenn. (A személyiségi jogsértés tényét azonban a sérelmet szenvedett személynek kell bizonyítania.).

A jogellenességet kizáró körülmények:

-    jogos védelem

-    szükséghelyzet

-    a sértett hozzájárulása, feltéve, hogy a hozzájárulás megadása társadalmi érdeket nem sért vagy veszélyeztet

-    jogszabály teszi lehetővé

III. Az egyes személyekhez fűződő jogok

1. Az egyenlő bánásmód követelményének a megsértése

A 2003. évi CXXV. tv. (Az egyenlő bánásmódról és az esélyegyenlőség előmozdításáról) hozta be a Ptk.-ba az egyenlő bánásmód követelményét. Eszerint mindenkinek tartózkodnia kell minden olyan magatartástól, amely bizonyos tulajdonságaik alapján egyes személyek vagy személyek csoportjaival szemben közvetlen vagy közvetett hátrányos megkülönböztetést, megtorlást, zaklatást vagy jogellenes elkülönítést eredményez. Korábban ezt negatív diszkrimináció (hátrányos megkülönböztetés) tilalmának nevezték. A tilalom azon alapul, hogy a természetes személyek között vannak különbségek pl. nemük, fajuk, vallásuk, koruk stb. alapján. Ezek a különbségek azonban nem jelenthetnek a számukra hátrányt.(Pl. nem lehet megtagadni munkaszerződés kötését valakivel kizárólag amiatt, mert az egy adott vallási felekezethez vagy etnikumhoz tartozik.) Ugyanakkor a pozitív diszkrimináció, azaz egy adott csoporthoz tartozó személy előnyben részesítése másokkal szemben megengedett, ezt az előnyben részesítést ill. kedvezményt ui. azért kapja az adott személy, hogy ezáltal azonos esélyei legyenek a más csoportokhoz tartozókkal.

2. Lelkiismereti szabadság megsértése (sérelme)

A lelkiismereti szabadság mibenlétét az Alkotmány határozza meg. Eszerint mindenki szabad meggyőződése szerint alakíthatja ki saját világnézetét, szabadon döntheti el, hogy milyen valláshoz tartozik, melyik felekezethez akar tartozni (ha akar egyáltalán). Szabadon gyakorolhatja vallását és szabadon kinyilváníthatja vallási, világnézeti meggyőződését. Ebben senkit nem lehet megakadályozni, emiatt senkit hátrány nem érhet, viszont kötelezni sem lehet arra senkit, hogy kinyilvánítsa vallási, világnézeti meggyőződését, vagy hogy pl. csatlakozzon egy vallási felekezethez..

3. Személyes szabadság jogellenes korlátozása

Tág lehetőséget biztosító személyhez fűződő jog. Egyfajta mozgásszabadságot, döntésszabadságot feltételez, azt, hogy mindenki szabad akaratának megfelelően tudjon dönteni, cselekedni. Ide sorolható a tartózkodási hely, lakóhely, a hivatás szabad megválasztásának joga éppúgy, mint a gondolatközlés, bírálat szabadsága, illetve a döntés arról, hogy egy magánszemély kivel, s milyen módon kíván nemi kapcsolatot létesíteni. Szűkebb értelemben e körbe a személy fizikális értelemben vett személyes szabadsága, mozgásszabadsága sorolható.. A személyes szabadság megsértésének jogellenességét tipikusan jogszabály engedélye zárja ki, pl.

-      a büntetőeljárás során elrendelhető őrizetbe vétel, előzetes letartóztatás

-      szabadságvesztés-büntetés végrehajtása

4. A testi épség, és az egészség megsértése

Az élethez az egészséghez és a testi épséghez való jog az ember legalapvetőbb Alkotmányban is biztosított joga..Az élethez való jog védelmét elsősorban a büntető jog biztosítja, a testi épség és az egészség védeleméra azonban a polgári jognak is megvannak a hatékony eszközei a személyiségvédelem körében. Az emberi test akkor ép és egészséges, ha a szervei sértetlenek, megfelelően működnek, továbbá a szervek zavartalan együttműködése is megállapítható. Testi sértésnek a testet ért külső behatás minősül, ha azon elváltozást idéz elő; egészségsértőnek pedig azok a magatartások, eljárások tekinthetők, amelyek a szerezet bármely részének működését vagy azok együttműködését hátrányosan befolyásolják. A gyakorlat lelki károsodást is az egészség megsértésének körébe vonja. A személyiségi jogsértés ténye vonatkozásában nincs jelentősége annak, hogy a testi épséget, egészséget károsító magatartás milyen gyógytartamú eredményhez vezetett, azaz hogy súlyos vagy könnyű testi sértésnek minősül-e. (A jogkövetkezmények, főleg a nem vagyoni kártérítés szempontjából azonban már nagy jelentősége van a sérelem súlyosságának.)

A jogellenességet kizáró jellemző okok:

- A sértett beleegyezése

·   pl. az orvosi műtétek, egyéb beavatkozások esetén

·   küzdősportoknál a sportoló ráutaló magatartással hozzájárul ahhoz, hogy a sporttevékenység során a másik sportoló neki sérülést okozzon. A durva, szándékos sérelemokozásra azonban ez a vélelmezett hozzájárulás nem terjed ki, (pl. ha az egyik bokszoló leharapja a másik fülét.)

- A jogos védelem. Amíg a jogtalan támadás vagy az arra utaló fenyegetés elhárítása a szükséges mértéket nem lépi túl, a jogsérelem akkor sem valósul meg, ha az a támadó súlyos egészségromlásával vagy testi sérülésével jár. (Pl. valaki úgy akadályozza meg, hogy kirabolják, hogy fejbevágja a rablót, aki ennek következtében megsérül.)

5. Névjog

A név arra szolgál, hogy a személy egy adott közösség többi tagjától megkülönböztethető legyen. A névviseléssel a természetes és a nem természetes személy célja is az, hogy magát másoktól elkülönítésre alkalmas módon megjelölje, s ekként biztosítsa, hogy a név alapján őt - és csakis őt - lehessen felismerni.

A Ptk. szerint mindenkinek joga van a névviseléshez..

A sérelem itt akkor áll be, ha

-      valaki más személy nevét jogosulatlanul használja l (pl. a másik személy nevében aláír) vagy

-      jogosulatlanul más nevéhez hasonló, azzal összetéveszthető nevet használ.

Ezt nevezzük névbitorlásnak. Ezt nemcsak természetes személy,, hanem jogi személy sérelmére is el lehet követni.

Fontos, hogy van olyan terület, ahol felvett névvel is lehet tevékenykedni. Ilyen a tudományos, irodalmi, művészeti, valamint a közszerepléssel együtt járó terület. Itt az a fontos, hogy a felvett név másnak a névjogát ne sértse.

Van olyan terület is, ahol a saját név is csak megkülönböztető toldással vagy elhagyással használható. Ez a tudományos, irodalmi és a művészeti területen érvényesül, ha  ugyanazon a területen már van egy ismertté vált személy, akkor az kérheti, hogy az utóbb fellépő a saját nevét csak a megkülönböztető toldással  vagy elhagyással használja.

A névválasztás során érvényesülnie kell az alábbi elveknek (ezek a természetes személy nevénél nem érvényesülnek, hiszen az ember alapvetően nem választja a nevét)

-      névkizárólagosság elve: a jogi személy (jogi személyiséggel nem rendelkező jogalany) nevének különböznie kell azoknak a korábban nyilvántartásba vett jogi személyeknek a nevétől, amelyek hasonló működési körben és azonos területen tevékenykednek.

-      névvalódiság elve: neve megfelelően tükrözze a valóságot. A névvalódiság elvének megsértése akkor járhat személyiségi jogsérelemmel, ha az elnevezés alaptalanul olyan látszatot kelt, mintha az adott szervezet működése egy másik szervezet vagy közösség tevékenységéhez kapcsolódna

-      névszabatosság elve: válasszon karakterisztikus nevet, amely megfelel a nyelvhelyesség követelményeinek is .(E követelménynek a személyhez fűződő jogok vonatkozásában nincs jelentősége.)

6. Becsület sérelme

A becsület nem más, mint a személy társadalmi megítélése. Ennek mikénti alakulásában - egyebek mellett - jelentős szerepe van az egyes polgárok egyénről alkotott véleményének. Az olyan véleménynyilvánítások, amelyek nem valós tényeken alapulnak, torzak vagy következetlenek, illetve kifejezésmódjukban alkalmasak arra, hogy az egyén társadalmi elismertsége kedvezőtlenül megváltozzék, sértik a személy becsületét is. Így: a valóságtartalmától függetlenül sértheti a becsületet, valamely közlés vagy más magatartás, a kinyilvánításának módja miatt.

A véleménynyilvánítás alkotmányban is rögzített szabadsága folytán az értékítélet, a bírálat önmagában nem jogsértő. E megállapítás helytálló akkor is, ha a vélemény az érintettre nézve sérelmes, illetve ha azzal nem mindenki ért egyet. Jogellenessé akkor válik csak, ha a bíráló túllépi a szabad véleménynyilvánítás határait. Ez történik akkor, ha a véleménynyilvánítás indokolatlanul sértő, túlzó, lekicsinylő és megalázó. Lényeges viszont, hogy a jogsértés megtörténtének megállapítása során nem lehet egy nyilatkozatból kiragadni egy-egy szót vagy mondatot, az egész szövegkörnyezetet vizsgálni kell, hogy ez megítélhető legyen. A véleménynyilvánítással elkövetett személyiségi jogsértés tekintetében az egyes személyeknél különbséget teszünk a tűréshatárnál. A magánszemélyeknél ez alacsonyabb, mint a közszereplőknél, (A politikusnak még a közszereplőnél is magasabb a tűréshatára.) viszont ez a különbségtétel a magasabb tűréshatárnál csak az ember közszereplői minőségével összefüggésben merül fel. (azt jelenti, hogy a közszereplővel szemben keményebb hangon is meg lehet fogalmazni a bírálatot, a kritikát, anélkül, hogy az személyiségi jogsértésnek minősülne.) Ennek az az indoka, hogy a közszereplés olyan megnyilvánulás, amely  valamilyen  szinten befolyásolja a  szűkebb vagy tágabb értelemben vett társadalmi életet, a helyi vagy országos közéleti viszonyok alakulását (pl. sportoló, politikus, filmszereplő)

7. Emberi méltóság megsértése

Az Alkotmányban és a Ptk.-ban is rögzített az emberi méltóság védelme. Az élethez való jog után a második legfontosabb személyhez fűződő jog. Az emberi méltóság az egyedi értékektől függetlenül minden embert megillet. Tilos e törvényhely alapján is minden olyan magatartás, amely ennek sérelmével jár.

Ez az életminőség és az önbecsülés alapvető kérdése. Ez a személyhez fűződő jogok anyajoga, hiszen minden személyhez fűződő jog ebből levezethető. Csak a természetes személyt illeti meg.

8. Jóhírnév sérelme

A sérelmet szenvedett személyről a társadalomban ill. a környezetében kialakult értékítélet hátrányos megváltozásáról (vagy annak lehetőségéről) van szó. A jóhírnév védelme a természetes és nem természetes személyekre egyaránt kiterjed. Megsértése - felróhatóságtól, jó- vagy rosszhiszeműségtől függetlenül megállapítható. Alapvetően azzal valósítható meg, ha valaki más személyre vonatkozó, azt sértő,

- valótlan tényt állít. A valótlan tényállítás csak akkor eredményez jogsértést, ha alkalmas arra, hogy az érintett személy társadalmi megítélését hátrányosan befolyásolja. (Pl. valaki azt állítja egy másik személyről, hogy az ellopta a kabátját, holott ez nem igaz.) Ez sokszor együtt jár a becsületsértéssel. (Ha csak véleménynyilvánításról van szó, de ahhoz nem kapcsolódik tényállítás vagy híresztelés, az a becsület megsértését valósíthatja meg - pl. ha azt mondom valakiről, hogy rasszista, ez véleménynyilvánítás)

- híresztel, A híresztelés megállapításának nem feltétele, hogy az értesülés széleskörű terjesztésére kerüljön sor,

- valós tényt hamis színben tüntet fel. Pl. nem közlik a teljes valóság megismeréséhez szükséges igaz tényeket, csupán azoknak egy részét és emiatt az érintettről alkotott értékítélet tévessé válik. Ennek klasszikus példája, ha tudatják, hogy egy személy ellen büntető eljárás indult, de azt már nem, hogy az számára kedvezően (felmentéssel) zárult.

Tipikusan ehhez kapcsolódó intézmény a sajtó-helyreigazítás. Erre csak jó hírnév sérelme esetén kerülhet sor. (Ennek során a lap következő számában leírják a valótlan állításokat, és utána, a valósakat.)

9. Képmással, hangfelvétellel való visszaélés

Többféle módon is megvalósulhat:

-      felvétel készítésével, ha valaki az érintett engedélye nélkül, például  rejtett kamerával, titkos lehallgatással készít felvételt.

-      az engedéllyel készült felvétel rendeltetésétől eltérő célú felhasználása,

-      a nyilvánosságra hozatal módja is lehet jogsértő, amennyiben például az ábrázolt személy azáltal nevetségessé válik.

-      a kép- és hangfelvételnek az érintett személy hozzájárulása nélkül történő nyilvánosságra hozatala. (Magához a rögzítéshez és a felhasználáshoz is külön-külön kérni kell az érintett hozzájárulását.(Ha a hangfelvételt, képmást többen is fel akarják használni, mindegyiknek külön kérnie kell a hozzájárulását az érintettnek.) A hozzájárulás nincs alaki szabály betartásához kötve, az tehát akár ráutaló magatartással is kinyilvánítható. Jogszabály rendelkezése folytán, kivételesen hozzájárulás nélkül is nyilvánosságra hozható a felvétel:

·   közszereplő (politikus, sportoló, előadóművész stb.) esetén ha a közszeplői tevékenységével függ össze

·   tömegfelvétel készítése: nyilvános eseményről szóló vagy nyilvános helyen készült tudósítás esetén a jog vélelmezi az ilyen eseményeken résztvevő személyek hozzájárulását, mivel az ilyen helyen való megjelenéssel az illető vállalja a közszereplést. De ebben az esetben sincs lehetőség arra, hogy a felvétel - megfelelő hozzájárulás nélkül - a tömegből egy-egy résztvevőt külön is kiemelve (egyéniesítve) mutasson be.

·   büntetőeljárás alá vont személy esetében, de csak akkor, ha

§ ezt nyomós közérdek vagy méltányolható magánérdek indokolja;

§ az eljárás súlyos bűncselekmény miatt indult;

§ és a felhasználásra vonatkozó engedélyt az arra jogosult hatóság megadta.

·   ha ismeretlen helyen tartózkodó (eltűnt) személy képmásának, illetve a vele készített hangfelvételnek közzététele

§ nyomós közérdekből vagy méltányolható magánérdekre figyelemmel indokolt és

§ a hatósági engedély is rendelkezésre áll

10. levéltitok, magántitok, üzleti titok megsértése

Titoknak minősülnek azok a tények, adatok, következtetések stb., amelyek elleplezéséhez valamilyen érdek fűződik. Bizonyos körben ennek az érdeknek az érvényesülését jogszabály biztosítja. A Ptk. a titokjognak 3 esetét különbözteti meg: (Vannak egyéb titkok is, pl. államtitok, hadititok stb. ezek megsértése azonban elsősorban nem polgári jogi, hanem büntetőjogi szankciót von maga után.)

-      Levéltitok: a Ptk. alkalmazásában levélnek kell tekinteni minden zárt küldeményt. A levéltitok megsértése megvalósulhat a levél illetéktelen megszerzésével, felbontásával, de akként is, hogy azt a tartalmának megismerése érdekében jogosulatlan személy kezéhez továbbítják stb.

-      Magántitok: azok az információk tekinthetők, amelyeknek megőrzéséhez az érintett személynek méltányolható érdeke fűződik (pl. hogy milyen a szexuális irányultsága). Ide sorolhatók az ún. hivatásbeli titkok (orvosi, ügyvédi titok stb.) is

-      Üzleti titok: a gazdasági tevékenységhez kapcsolódó minden olyan tény, információ, megoldás vagy adat, amelynek nyilvánosságra hozatala, illetéktelenek által történő megszerzése vagy felhasználása a jogosult jogszerű pénzügyi, gazdasági vagy piaci érdekeit sértené vagy veszélyeztetné, és amelynek titokban tartása érdekében a jogosult a szükséges intézkedéseket megtette. (Ez utóbbi feltétel megvalósulása általában úgy történhet, hogy a jogosult összeállít egy ún. titokjegyzéket, s ezt közli az alkalmazottaival, akik ennek alapján tudhatják azt, hogy alkalmazójuk mit tekint üzleti titoknak.) Kivétel a közérdekből nyilvános adat (olyan, egyébként magánadatokról van szó, amelyek nyilvánosságát a közérdek indokolja, ezek tehát nem minősülnek üzleti titoknak). Ezek:

·       az állami és a helyi önkormányzatok költségvetési adatai

·       az európai közösségi támogatás felhasználása

·       az állami és az önkormányzati vagyon kezelésével, az azzal való rendelkezéssel kapcsolatos adat

·       az állami és az önkormányzati vagyont érintő jog megszerzésével kapcsolatos adat

·       minden olyan adat, amelynek közzétételét külön törvény közérdekből elrendeli

De a közérdekből nyilvánosság alapelve nem vonatkozik az olyan adatokra, amelyeknek nyilvánosságra hozatala az üzleti tevékenység végzésének aránytalan sérelmét okozhatnák. Ilyenek például a technológiával, műszaki megoldással, a gyártás folyamatával, a know-how-val, a munkaszervezéssel, logisztikai módszerekkel kapcsolatos adatok.

A törvényi kivétel sem abszolút hatályú. Ha ugyanis az adatra a fenti feltételek fennállnak, de az üzleti titok fenntartása azzal a jogkövetkezménnyel járna, hogy emiatt a közérdekből nyilvános adat megismerése nem lehetséges, a kivétel nem érvényesül.

A közérdekből nyilvános adatról annak kezelője kérésre köteles tájékoztatást adni. Ilyen kérelmet bárki előterjeszthet. A tájékoztatás a kért adat nyilvánosságra hozatalát jelenti, amelynek az érintett bármilyen formában eleget tehet. A tájékoztatási kötelezettség megszegése (megtagadása, vagy nem kielégítő volta) esetén törvényességi felügyeleti eljárás kezdeményezhető.

A titokjog megsértését jelenti

-      a titok megszerzése

-      nyilvánosságra hozatala

-      a titokkal való bármilyen egyéb visszaélés

11. a magánlakás és a jogi személy céljaira szolgáló helyiség sérthetetlenségéhez való jog

Magánlakás körébe sorolható minden helyiség, amely a magánszemély életvitelt biztosító tartózkodási helyéül szolgál. Nincs tehát jelentősége a használat jogcímének. A jog ugyanarra a lakásra egyidejűleg több személyt is megillethet (pl. házastársak)

A jogi személy céljára szolgáló helyiségnek az minősül, amely a tevékenységének megvalósítására szolgál (ide tartozik a székhely, telephely, fióktelep, stb.).

E jog sérelmét jelenti minden olyan magatartás, amely a magánszemélyt a lakásban folytatott életvitelében, a jogi személyt a helyiségeiben végzett tevékenységben zavar vagy akadályoz. Senkinek sincs joga tehát más lakásába (helyiségébe) a jogosult engedélye nélkül belépni vagy ott tartózkodni. Megjegyzendő, hogy a védelem természetesen kiterjed a jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekre is.

A magánlakás (jogi személy céljára szolgáló helyiség) sérthetetlenségének joga korlátozható (pl. házkutatás esetén)

12. A személyes adatok védelméhez való jog

Személyes adatnak minősül bármely információ, amely egy azonosított vagy azonosítható egyénre vonatkozik (név. lakcím, születési dátum, anyja neve stb).

A személyes adatok védelméhez való jog azt jelenti, hogy azok a hatósági jogkört gyakorló, vagy egyéb szervezetek, amelyek az egyes személyekről számítógéppel vagy más módon nyilvántartást vezetnek, az adataikat kezelik vagy feldolgozzák, ennek során nem sérthetik az adott személy jogait, be kell tartaniuk az adatkezelésre és felhasználásra vonatkozó jogszabályi rendelkezéseket. Így

-      a kezelt adatokról felvilágosítást csak annak adhatnak:

·       akire az adat vonatkozik

·       az arra jogszabályban feljogosított szervnek vagy személynek (pl. a Központi Adatfeldolgozó, Nyilvántartó és Választási Hivatal nyilvántartja mindenkinek a lakcímét, de erről csak akkor ad tájékoztatást, ha a kérelmező megjelöli a kérelem indokát, s ez az indok elfogadható. Pl. azért van szüksége a kérelmezőnek más személy lakcímére, mert pert akar indítani ellene.)

-      A nyilvántartásban szereplő adat helyesbíthető vagy törölhető
 * az érintett személy kérelmére
 * bíróság határozata alapján
 * az adatvédelmi biztos megkeresésére

IV. A védelem polgári jogi eszközei

Ezeket két csoportba sorolhatjuk be.

1. Objektív alapú igények csoportja: ezekkel az igényekkel, eszközökkel a személyhez fűződő jogában megsértett személy pusztán a jogsértés ténye alapján élhet, nem kell a jogsértő személy megatartásának felróhatóságát vizsgálni. Elegendő az a tény, hogy a jogsértő megsértette valakinek a személyhez fűződő jogát. (Ezeknek a szerepe inkább erkölcsi jellegű, kifejezik, hogy erkölcsileg a jog a sértett mellett áll. Prevenciós jellegük van, céljuk alapvetően annak biztosítása, hogy a jövőben ne következzen be jogsértés. Itt  anyagi jellegű kompenzáció nincs.)

Az objektív alapú igényeknek négy alapvető csoportja van.

-      A jogsértés ténynek a megállapítása: a sértett csak annyit kér a bíróságtól, hogy állapítsa meg a jogsértés tényét. Ez abszolút erkölcsi alapú.

-      Folyamatos, tartós jogsértő magatartás esetén, kérheti a bíróságtól, hogy kötelezze a jogsértőt a magatartás abbahagyására, és a jövőre nézve is tiltsa el ettől a magatartástól.

-      Elégtétel: itt már többet kaphat a személy. Kérhető, hogy valamilyen közleménnyel, nyilatkozattal vagy más módon adjon elégtételt  a jogsértő, lehetőleg ugyanolyan nyilvánosan, ugyanolyan kör szerezzen róla tudomást, mint a jogsértésről, s ha ez költséggel jár, a jogsértő költségén valósuljon meg. (A legegyszerűbb módszer a bocsánatkérés, pl. a jogsértő egy bocsánatkérő levelet ír, s ezt megjelenteti a sajtóban. De ez nem sajtó-helyreigazítás!!!).

-      Eredeti állapot visszaállítása: ha valamilyen eredmény (produktum) előállt a jogsértéssel, akkor kérheti a sértett ennek a megsemmisítését (ezzel helyreállítva az eredeti állapotot), vagy ha nincs szükség a produktum megsemmisítésére, akkor azt, hogy legalább a jogsértő mivoltától fosszák meg a dolgot.

Ezeken kívül a személyiségi jogsértés esetén igénybe vehető védelmi eszközöknek van egy speciális esete is, ez pedig a sajtó-helyreigazítás. Két okból speciális.

-      Egyrészt azért, mert csak jóhírnév megsértése esetén kerülhet sor sajtó-helyreigazításra.

-      A másik ok, hogy meghatározott alany (sajtószerv) valósítja meg a jogsértést (pl. napilap, folyóirat, rádió, tv, filmhíradó).

A sajtó-helyreigazítás két szakaszból állhat.

-      per előtti szakasz: ekkor a Ptk.-ban lévő szabályok alkalmazandóak. Ez azt szolgálja, hogy a felek próbáljanak megegyezni egymással, ne kerüljön sor perre. Ha ez megtörténik, akkor nem kerül sor a peres szakaszra.

·       Ez a szakasz úgy indul, hogy egy sajtószerv  megjelentet egy személy jóhírnevének sérelmét okozó közleményt. A közleményt, a szöveget a maga egészében kell vizsgálni, annak megállapításához, hogy történt-e jogsértés, és nem kiragadva egyes részeket.

·          A  vizsgálat során meg kell állapítani, hogy valótlan tényállítás  vagy valós tények hamis színben való feltüntetése történt-e.

·          Kit sérthet ez a közlemény? Azt a személyt, akit a közlemény személyesen megnevez, vagy az utalásokból egyértelműen megállapítható a személye. Ha közérdeket is sért a közlemény, akkor az illetékes miniszter is kérheti a sajtó-helyreigazítást.

·          A sértett egy helyreállító kérelmet kell, hogy benyújtson írásban a jóhírnevének megsértését megvalósító sajtószervhez, a személy jóhírnevét megsértő közlemény megjelenésétől számított 30 napon belül. (jogvesztő határidő) A kérelemben meg kell jelölni azt a közleményt, amely a személy jóhírnevét sérti, meg kell jelölni, hogy melyek voltak a valótlan állítások, és ehhez képest  mik a valós tények. A sértett kérheti, hogy az általa írt levelet tegyék közzé (Aminek persze csak akkor köteles eleget tenni az érintett sajtószerv, ha a kérelem valóban helyreigazító jellegű. Nem minősül helyreigazító kérelemnek, ha valakinek egy sajtószerv megsérti a jóhírnevét, és a kérelemben csupán ócsárolja a sajtószervet.)

·       A sajtószervnek egy meghatározott határidőn belül kell a helyreigazító közleményt közzétennie. (Kivéve, ha a sajtószerv bizonyítani tudja, hogy az általa közzétett tények valósak.) Ez a határidő a sajtószerv jellegétől függ.

§     Napilap, rádió, tv esetén a helyreigazító kérelem benyújtásától számított 8 napon belül kell ezt megvalósítani.

§     Folyóirat, filmhíradó esetén a következő számban.

·        A jog itt ugyanazt az eszközt használja a kompenzálásra, mint amivel a jogsértést követték el. Ekkor is közleményt kell közzétenni, aminek a jellegét a jogsértő közlemény jellege határozza meg. Hajszálpontosan ugyanúgy kellene a helyreigazító közleménynek megjelennie, mint ahogyan a jogsértő közlemény megjelent. (Ugyanolyan betűtípussal, ugyanakkora helyen kellene, hogy szerepeljen) Elektronikus módon történő jogsértés esetén ugyanazon a napszakban kell közzétenni. (Ez persze a gyakorlatban nem valósul meg.).

·        A helyreigazító közlemény tartalma csak annyi, hogy megjelöli a jogsértő közleményt, az ott feltüntetett, a helyreigazítási kérelmet benyújtó személyt érintő valótlan állításokat, valamint hogy ehhez képest mik a valós tények. Lerontó jellegű nem lehet, (nem írhatják azt, hogy a helyreigazítás ellenére ugyanaz a véleménye a sajtónak.) De sajnálkozást, bocsánatkérést  nem kell tartalmaznia.

·        Ha a sajtószerv nem tette közzé vagy nem megfelelően tette közzé a közleményt, akkor az, aki sérelmet szenvedett, bírósághoz fordulhat. Ezt fogja követni a peres szakasz. Ha a sajtószerv megtette a helyreállítást, lezárul ezzel a sajtó-helyreigazítás és nem kerül sor a peres szakaszra.

-      peres szakasz: ezt az 1952. évi III. tv. (Pp.) szabályozza, a különleges eljárások címszó alatt tartalmazza a sajtóperre vonatkozó részletes szabályokat. A megyei bíróság hatáskörébe tartozik a sajtóper elbírálása. . Csak a sajtó-helyreigazítás kérdéséről lehet dönteni, más üggyel nem kapcsolható össze ez a per. (Pl. nem kérhető nem vagyoni kártérítés), Csak akkor kerülhet rá sor, ha a per előtti szakasz teljes egészében lezajlott. A per gyorsított eljárásban zajlik. A kereset beadásának határideje a közlési kötelezettség utolsó napjától számított 15 nap. Csak ugyanarról a kérdésről lehet dönteni, mint ami a kérelemben is volt.

A per során a sajtószervnek kell bizonyítania azt, hogy a közleményben szereplő tények valósak. A bíróság vagy helyt ad a kereseti kérelemnek, és helyreigazításra kötelezi a sajtószervet, vagy elutasítja a keresetet. Amennyiben helyt ad a keresetnek, a bíróság határozza meg a helyreigazítás helyét, idejét és a szöveget is, amelyet közzé kell tenni.

Kiemelendő, hogy

·       A sajtó-helyreigazítással párhuzamosan vagy azt követően is igényelheti a sérelmet szenvedett fél akár objektív, akár szubjektív alapú igényt, csak nem ebben az eljárásban, hanem ettől elkülönítve.

·       Véleménynyilvánítás, értékelés, bírálat, valamint a társadalmi, politikai, tudományos és művészeti vita önmagában nem lehet sajtó-helyreigazítás alapja.

·       Olyankor, amikor a közlemény kifejezésmódjában indokolatlanul bántó, lekicsinylő, lealacsonyító, durván sértő, de nem valótlan tartalmú, nem kérhető sajtó-helyreigazítás. A jóhírnév megsértésén kívüli, más személyhez fűződő jogsérelem (pl. becsületsértés) orvoslása érdekében nem vehető igénybe e jogvédelmi eszköz akkor sem, ha a jogsértés sajtó útján valósult meg.

·       Olyankor, amikor a fél a sajtó-helyreigazítási kérelemhez szükséges külön feltételeknek nem tett eleget (például a különös határidőket lekéste), jóhírnevének megsértése miatt az általános szabályokra alapítottan még élhet keresettel.

·       Itt is irányadó, hogy  az ilyen igény csak személyesen érvényesíthető. Ez azt is jelenti, hogy a jogosult csak a rá vonatkozó jogsérelem miatt kérhet jogorvoslatot. Többeket ért sérelem esetén mindegyik érintett kérheti a helyreigazítást, de csak a saját nevében. Annak természetesen nincs akadálya, hogy a kérelem előterjesztésére képviselő útján kerüljön sor.

·       Nem feltétele a sajtó- helyreigazítási kérelemnek, hogy a valótlan vagy a valóságot hamis színben feltüntető közlés (híresztelés) egyben az érintettet sértő tartalmú is legyen.

·       A sajtó-helyreigazítás alapja a valótlan tényközlés. E körben a sajtó a mástól szerzett értesülés (információ) továbbadásáért is felel.

2. Szubjektív alapú igények csoportja: ahhoz, hogy ezekkel élhessen szükséges a jogsértésen túl a felróhatóság is. Csak akkor lehet az igénnyel élni, ha a jogsértőnek a magatartása felróható, azaz a jogsértő nem úgy járt el, ahogy az adott helyzetben általában elvárható.

Itt kettőt lehet említeni:

-      Kártérítés: erre akkor kerül sor, ha a sértettnek a jogsértésből kára keletkezett. A kár lehet

·       vagyoni kár: pénzben kifejezhető károsodás, vagyonban bekövetkező kár. A vagyoni kár részei:

§   tényleges kár (damnum emergens), pl. testi sértés következtében eltörik a sértett szemüvege.

§   elmaradt haszon (lucrum cessans) pl. kiesett bér

§   a károkozással kapcsolatban keletkezett indokolt költségek (pl. ügyvédi költség)

·   nem vagyoni kár: a személyiséget ért  sérelemben megnyilvánuló kár. Ez pénzben nem kifejezhető, de a bíróság megpróbálja vagyoni eszközökkel kompenzálni az okozott hátrányt.

A nem vagyoni kártérítés lényegében nem más, mint kárpótlás az elszenvedett sérelemért. Mértéke ekként a jogsértés súlyához igazodik, melyről a bíróság mérlegeléssel dönt. Ennek során értékelni kell - egyebek mellett - a jogsértő magatartás módját, annak hatását, eredményét egyaránt, továbbá a felróhatóság súlyát, valamint az érintett esetleges közrehatását is. Nem vagyoni kár megtérítését akkor lehet követelni, ha egyértelműen bizonyítható a sérelmet szenvedett  személyében bekövetkezett hátrány. (Pl. valaki közlekedési balesetben megsérül, és elveszíti a fél lábát. Ez rendkívül súlyos hátrányt jelent számára, korábbi életvitelét teljesen megváltoztatja, a munka- és szabadidős tevékenységét lényegesen beszűkíti, s mindez pszichés hátrányokat is eredményez nála. Ez az intézmény nem lesz az új Ptk.-ban hanem e helyett sérelemdíj lesz. Nem kell majd bizonyítani a hátrányt.)

Akinek megsértették a személyiségi jogát, annak kell bizonyítania, hogy kára keletkezett, és hogy  a másik fél magatartása vezetett a kárhoz (az okozati összefüggést a magatartás és a kár között). A károkozó bizonyítja (ha tudja) a jogellenességet kizáró körülményt, ill. hogy nem volt felróható neki a magatartás.

-      Közcélra fordítandó bírság: akkor kerülhet rá sor, ha a magatartás felróhatóságának a mértéke nem áll arányban a kártérítésként megítélhető összeggel. (A gyakorlat ezt nem alkalmazza.) Kicsi a kár, de a magatartás nagyon felróható. A közérdekű bírságot nem a sértett fogja kapni. Rendszeridegen, pönális jellegű jogintézmény.

V. Az igényérvényesítés módja

Csak az indíthatja meg az eljárást, akit érint, személyesen kell eljárni. (Képviselőt persze igénybe vehet) Még a korlátozottan cselekvőképes is eljárhat személyesen, de természetesen kérheti, hogy helyette a törvényes képviselője járjon el. (Lényegtelen, hogy milyen korlátozottan cselekvőképes személyről van szó, eljárhat személyesen.)

A cselekvőképtelen már nem járhat el személyesen, helyette a törvényes képviselője fog eljárni. Ha ismeretlen helyen távollévő személyről van szó, akkor valamelyik hozzátartozó fog jár eljárni vagy pedig ügygondnok.

A személyhez fűződő jogok megsértése miatt igénybe vehető objektív alapú igények nem évülnek el.

Kegyeleti jog: Lényeges, hogy az ember halálával megszűnik a személyiség, a jogképesség, így a személyéhez kapcsolódó jogok is. Ezért a kegyeleti jog nem az elhunyt személyiségi joga, hanem a meghalt személy emlékének a megóvását biztosító jogosultság. A meghalt személy emlékének a megsértése miatt meghatározott személyi kör léphet fel::

-      hozzátartozó

-      a személy által végrendeleti juttatásban részesített személy

-      ha közérdeket sért, akkor az ügyész is.

VI. A szellemi alkotások joga

A Ptk. röviden foglalkozik ezzel, egyéb jogszabályok tartalmazzák a részletes szabályait, de a Ptk. védelme alatt állnak a szellemi alkotások is, ezért a Ptk-ban található személyhez fűződő jogok megsértése esetén érvényesíthető eszközök alkalmazhatóak a szellemi alkotáshoz fúződő jogok  megsértése esetén is, de külön jogszabályok további védelmi eszközöket is biztosítanak. A Ptk. védi azokat a szellemi alkotásokat is, amelyeket más jogszabály nem szabályoz, de ettől függetlenül értékkel bírnak (pl. know-how), társadalmilag széles körben felhasználhatók és még nem közkincsek.

Dologi jog

I. Dologi jog

Ez már tipikusan a vagyoni berendezkedés jogának tekinthető. A dologi jog fő jellemzői:

-      Itt kerülnek szabályozásra, hogy  a dolgok  kinek a hatalma alatt állnak, ki és hogyan gyakorolhatja  a dolgokra vonatkozó jogosultságát,

-      A dologi jog szabályozza a vagyoni javak elosztási rendjét és módját.

-      A dologi jogviszonyok statikusak, az állandóság jellemzi őket, nem történik mozgás a jogosultságban.

-      A dologi jogviszony a jogosult   dolog feletti uralmát jelenti,  a személynek a dologra  vonatkozó egyfajta uralmi jogosultságát fejezi ki.

-      A dologi jog lehet:

·        teljes dologi jog (pl. tulajdonjog)

·        korlátolt dologi jog (pl. haszonélvezet): a jogosult korlátozott jogkört kap.

II. Tulajdonjog

A tulajdonjog a dolog feletti legteljesebb dologi jog. A tulajdonos az a személy, aki a legszélesebb jogosultságokkal rendelkezik a dologi jogon belül.. A tulajdonjog kizárólagos és abszolút jog a tulajdonos szempontjából. Mástól függetlenül illeti meg ez a jogosultság a tulajdonost. A tulajdonos saját akaratából válik tulajdonossá, a tulajdonos saját akaratából fennálló jog. Nem lehet senkit kényszeríteni arra, hogy tulajdonos legyen.

III. A tulajdonjogi jogviszony jellemzői

-      Abszolút szerkezetű és  negatív tartalmú jogviszony  (a negatív tartalom a kötelezett szempontjából). A tulajdonos az, aki nevesítve van és vele szemben mindenki kötelezett. Tűrésre és tartózkodásra köteles, azaz negatív magatartásra, vagyis mindenki köteles tűrni, hogy a jogosult szabadon gyakorolja a jogait, és tartózkodni attól, hogy ebben őt akadályozza. Ez mindenkire háruló kötelezettség.

-      Alanya: a tulajdonos,  azaz az olyan személy, akinek tulajdona van. Ez lehet bárki, (állam, jogi személy, jogi személyiség  nélküli gazdasági . társaság és természetes személy is).

-      Tárgya: Közvetett tárgya a dolog, aminek különös jelentősége van, hiszen a tulajdonjogi jogviszony arról szól, hogy a személy milyen kapcsolatban van a dologgal. (dolgok osztályozását tudni !) Minden birtokba vehető dolog tulajdonjog tárgya lehet. Ha a törvény kivételt nem tesz, a tulajdonjog szabályait megfelelően alkalmazni kell a pénzre és az értékpapírokra, valamint a dolog módjára hasznosítható természeti erőkre.

IV. A tulajdonjogi jogviszony tartalma: jogok és kötelezettségek összessége A tulajdonjog inkább jog, mint kötelezettség.

1. A tulajdonos jogainak összessége a tulajdonosi triász

-      birtoklás: feltétlenül kapcsolódik a tulajdonoshoz, alapvető követelmény, hogy a tulajdonos  uralma, hatalma alatt tarthatja a dolgot. Ha ebben megsértik, (zavarják, akadályozzák,) a tulajdonost megilleti a birtokvédelem joga. (Akkor is megilleti a birtokvédelem, ha az ő akaratából van másnál a dolog. Pl. a bérlő nem akarja visszaadni a dolgot a bérleti jogviszony megszűnése után.)

-      használat, hasznok szedése: a tulajdonos a dolgot úgy használja, ahogyan akarja, amíg ezzel mást nem zavar. Amennyiben ez haszonnal (gyümölccsel) jár, az is őt illeti meg. De a tulajdonos a használat során nem sértheti mások jogait, így ehhez a jogosultsághoz kapcsolódik a szomszédjog, mint a tulajdonjog egyik  korlátja.

-      rendelkezési jog: itt már átvált dinamikává a jogviszony, mert itt arról van szó, hogy mit tehet a tulajdonos harmadik személy irányába a dologgal. A Ptk. nem sorolja fel az összeset, csak néhányat. Ezek:

·       A birtoklás, használat és hasznok szedésének a jogát másnak átengedheti.

·       A dolgot biztosítékul adhatja,  vagy más módon megterhelheti. (Pl. kézizálogba adja, haszonélvezetet alapít rá.)

·       Elidegenítheti (tipikusan átruházhatja a tulajdonjogot másra).

·       Felhagyhat a tulajdonjogával, de csak ingó dolog tulajdonjogával  lehet felhagyni.

A rendelkezési jog korlátja az elidegenítési és terhelési tilalom.

2. A tulajdonjog korlátai:

-      Magánjogi korlátok

·       szomszédjog (ez a használati jogot korlátozza)

·       elidegenítési és terhelési tilalom (a rendelkezési jogot korlátozza)

-      Közjogi korlátok: közérdek indokolja a tulajdonos jogának a korlátozását. pl. kisajátítás

Szomszédjog

A Ptk. először ad egy generálklauzulát (100.§.), és ezt követően konkrét nevesített eseteket kiemel.

A szomszédjogi főszabály (generálklauzula): a tulajdonos a dolga használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédjait szükségtelenül zavarná, ill. jogaik gyakorlását veszélyeztetné. Ez a szükségtelen zavarás tilalma. Ez nemcsak a közvetlen szomszédokra vonatkozik, hanem általában elmondható, hogy a dolgot úgy kell használni, hogy ez másnak ne okozzon sérelmet. Fontos, hogy szükségtelenül nem lehet zavarni. Van ui. egy tűrési küszöb, ami azt jelenti, hogy a hétköznapi együttélés során bizonyos mértékű zavarást  tolerálni kell. Ennek a tűrési küszöbnek az átlépése a szükségtelen zavarás. Annak elbírálásakor, hogy a tulajdonos ezt a tűrési küszöböt átlépte-e adott esetben a mást zavaró magatartásával, bíróság azt vizsgálja, hogy az illető túllépte-e a zavarással az adott helyzetben általában elvárható mértéket.. Ha igen, akkor szükségtelen a zavarás. A tulajdonos és a szomszéd ellentétes érdekeinek összemérése alapján dönt a bíróság arról, hogy az adott esetben szükségtelen volt a zavarás, vagy nem. Ezzel a generálklauzulával bármilyen szomszédjogi probléma kezelhető. A zavarás lehet pl. zajhatás, szaghatás, látványhatás, építkezés. . Néhány példa a gyakorlatból:

-      Az építkezéssel okozott zavarás (kár) pl. a szomszédos épület beárnyékolása, a  kilátás elvonása. Az, hogy az építkezés az építésügyi hatóság engedélye alapján történt, az építtetőt nem mentesíti a szükségtelen zavarás (károkozás) jogkövetkezményei alól.

-      Állattartás: ez járhat olyan szag- és zajhatással, ami zavaró lehet a szomszédra. Ebből a szempontból azonban annak is jelentősége van, hogy milyen környezetről van szó. Pl. egy falusi környezetben, ahol szokásos az állattartás, az ezzel járó szag- és zajhatás általában nem minősül szükségtelen zavarásnak, de egy városi környezetben igen.

-      Gazdasági tevékenység:  a szomszédos ingatlanon valamilyen gazdasági, üzleti tevékenységet végeznek, ami az ártalmas zajok, szagok keletkezését eredményezheti. A hatósági engedély alapján tevékenykedő üzemek, üzletek is kötelesek gondoskodni arról, hogy a szomszédos ingatlanok használatát szükségtelenül ne zavarják.

A bíróság mindig az adott eset konkrét körülményeit vizsgálva dönti el, hogy sérült-e a szomszédjog. (Pl. az éjszakai hangoskodás egy üdülőhelyen általában nem jelenti a tűrési küszöb átlépését, de egy lakóövezetben igen). A Ptk. nem rögzíti a szomszédjog megsértésének következményeit. De vannak olyan védelmi eszközök,, amelyek igénybe vehetők, pl:

-      a sérelmet szenvedett birtokvédelmi igénnyel léphet fel,

-      kérheti a zavarás abbahagyására kötelezni a jogsértőt

-      eltiltásra kötelezni,

-      kártérítést követelhet.

A szomszédjog nevesített esetei:

-      földtámasz joga: A tulajdonos nem foszthatja meg a szomszédos épületet a szükséges földtámasztól anélkül, hogy más megfelelő rögzítésről ne gondoskodnék. A földtámasz biztosítása azt jelenti, hogy a tulajdonos a szomszédos épület biztonságát, védelmét szolgáló partfalat (támasztékot stb.) nem jogosult elbontani (megszüntetni), illetve azokon olyan átalakítást végezni, ami az állékonyságukat csökkenti. Ily módon tilos például az épület alapját kiásni. Az ilyen eredményre vezethető beavatkozásokra a tulajdonos csak akkor jogosult, ha egyidejűleg más, és a rendeltetésének betöltésére alkalmas módon oldja meg az épület rögzítését. (Pl. ha egy medencét építek a telkemen a szomszéd épülete mellé, a medenceépítés járhat azzal a következménnyel, hogy veszélyezteti a szomszéd épület statikáját azáltal, hogy azt megfosztja a megfelelő földtámasztól. Ezt el kell kerülni az építkezés során. Ha az építkezéssorán erre nincsenek figyelemmel, és emiatt a szomszéd épületében kár keletkezik, azt meg kell téríteni)

-      gyümölcs felszedésének joga: az áthajló ágakról lehulló gyümölcsöt akkor szedheti fel és tarthatja meg a telek tulajdonosa, ha a szomszéd azokat nem szedi fel. Kérdéses lehet,, hogy vajon mikor gondolhatja úgy a tulajdonos megalapozottan, hogy a szomszéd nem akarja felszedni a gyümölcsöt, azaz mennyi idő áll a szomszéd rendelkezésére a gyümölcs felszedésére. Ez a mezőgazdasági-, kertészeti-, illetőleg a helyi szokások és az adott ügy összes körülményeinek figyelembe vételével esetenként állapítható meg.(A közterületre áthajló ágakról lehulló gyümölcsöket bárki felszedheti, ha azokat a fa tulajdonosa nem szedi fel.)

-      áthajló ágak és átnyúló gyökerek levágása:  erre  a tulajdonos nem jogosult, kivéve ha azok a föld rendes használatában gátolják, (pl. veszélyeztetik a tető vagy a pince épségét) és a fa tulajdonosa azokat felhívás ellenére sem távolítja el. Ilyen esetben az eltávolítás költségeit a szomszédtól követelheti.

-      határvonalon álló fa, bokor:  a föld határvonalán álló fa vagy bokor és annak gyümölcse egyenlő arányban a szomszédokat illeti, függetlenül attól, hogy annak ágai melyikük földjére hajlik át.. A fenntartással járó költségeket a szomszédok ugyanilyen arányban viselik. Ha a határvonalon álló fa vagy bokor valamelyik föld rendeltetésszerű használatát gátolja, e föld tulajdonosa követelheti, hogy azt közös költségen távolítsák el.

-      tilosban talált állat:  a tilosban talált állatot a föld használója mindaddig visszatarthatja, amíg az általa okozott kárt tulajdonosa meg nem téríti. A tilosban kifejezés alatt nyilvánvalóan azt kell érteni, hogy a más földjére behatolt állatról van szó. A visszatartott állat a telek tulajdonosának a felelős őrzésébe kerül, ennek megfelelően a visszatartás ideje alatt az állat gondozásával felmerülő esetleges költségeit is követelheti a telek tulajdonosa az elkóborolt állat tulajdonosától. (Speciális jogi szabályozás vonatkozik a méhrajra. Ha ugyanis a tulajdonos a kirepült méhraját 2 napon belül nem fogja be, azon birtokbavétellel bárki tulajdonjogot szerezhet).

-      belépés joga: bizonyos esetekben a tulajdonosnak meg kell engednie azt, hogy szomszédja vagy más személy a földjére belépjen, ha ez:

·       közérdekű munkálatok elvégzése

·       állatok befogása,

·       áthajló ágak gyümölcseinek összegyűjtése

·       ágak és gyökerek eltávolítása céljából vagy

·       más fontos okból szükséges

A szomszéd nemcsak beléphet, hanem használhatja is a szomszéd tulajdonos ingatlanát, ha ez a földjén való építkezéshez, bontási, átalakítási vagy karbantartási munkálatok elvégzéséhez szükséges.

De lényeges, hogy a tulajdonos a szomszédos földet csak a fenti célok érdekében és csak a szükséges mértékben használhatja. Ha a belépés, vagy a föld építési célból történő használata károkozással jár, a föld tulajdonosa kártalanítást követelhet. (Azért nem kártérítés, mert a károkozás ebben a esetben nem jogellenes, a jogellenességet a jogszabály engedélye zárja ki

-      kerítés : Ha a földeket kerítés (sövény) vagy mezsgye választja el egymástól, ennek használatára a szomszédok közösen jogosultak. A fenntartással járó költségek a szomszédokat olyan arányban terhelik, amilyen arányban őket a jogszabály a kerítés létesítésére kötelezi. Ha jogszabály erről nem rendelkezik, a költségek őket a határolt földhosszúság arányában terhelik.

-      Túlépítés:Túlépítésről akkor van szó, ha a tulajdonos a földjének határain túl építkezett. (valaki építkezik a saját telkén, de úgy, hogy az építkezése átnyúlik a telekhatáron túlra is a szomszéd telkére. A túlépítés nem azonos a beéptéssel és a ráépítéssel.) A túlépítés eredménye nemcsak épület, hanem bármilyen tartós fennmaradásra szánt építmény is lehet. A szilárd alapon rögzített építmény minősülhet túlépítésnek (járda, kerítés létesítése során is bekövetkezhet túlépítés. Nemcsak a föld felszínén, hanem a föld felszíne alatti építkezés is minősülhet túlépítésnek, pl. pince)A túlépítés jogkövetkezményei:

·       ha a túlépítő jóhiszemű volt (nem tudta, és nem is kellett tudnia, hogy a földje határain túl építkezik), a szomszéd követelheti, hogy a túlépítő

§     fizessen  kártalanítást - a beépített rész használatáért,és a beépítéssel okozott értékcsökkenésért. vagy

§     a beépített rész vásárolja meg (feltéve, hogy a föld a telekalakítási  szabályok alapján megosztható).

§     az egész földet vásárolja meg, de ez csak akkor követelhető, ha a túlépítés következtében  a föld fennmaradó része használhatatlanná vált,vagy  a földdel kapcsolatos valamely jog, vagy foglalkozás gyakorlása lehetetlenné vagy számottevően költségesebbé vált.

·     ha  a túlépítő rosszhiszemű volt, vagy ha a szomszéd a túlépítés ellen olyan időben tiltakozott, amikor a túlépítőnek az eredeti állapot helyreállítása még nem okozott volna aránytalan károsodást, a szomszéd igényelheti a

§      A jóhiszemű túlépítés jogkövetkezményeit, és ezeken  felül

§      a túlépítő saját földjét és az épületet adja el a szomszédnak,

§      vagy, hogy a  túlépítő az épületet bontsa le. Az épület lebontása csak kivételes esetben követelhető, abban az esetben, ha ez az okszerű gazdálkodás követelményeivel nem ellenkezik. (Pl. egy 10 cm-es túlépítés miatt nem lehet lebontatni egy családi házat) Egyébként a bontás költségét mindig a túlépítő viseli, a bontási anyagokat azonban természetesen elviheti.

A bíróság a túlépítés következményeit a szomszéd választásától eltérően is megállapíthatja; nem alkalmazhat azonban olyan megoldást, amely ellen mindkét fél tiltakozik. (Nincs keresethez kötöttség)

A törvénynek a szomszédjogra vonatkozó rendelkezéseitől jogszabály vagy a felek megállapodása eltérhet.

Elidegenítési és terhelési tilalom

Ez a rendelkezési jog egyik legerősebb korlátja. Azt jelenti, hogy a tulajdonos a dolog tulajdonjogát másra nem ruházhatja át és a tulajdon tárgya biztosítékul sem adható. Mindig valamelyik fél valamilyen jogos érdekének a védelme érdekében kerül alkalmazásra. (Pl. zálogjog mellé szokták kikötni a zálogjogosult védelme érdekében, vagy pl. az eladó érdekében, ha az eladó fenntartja a tulajdonjogát a vételár teljes kiegyenlítéséig.)

Alapulhat

-      jogszabályon,

-      bírósági határozaton és

-      szerződésen. Szerződés esetén két feltétellel köthető ki:

·        a tulajdon átruházásával egyidejűleg, és

·        valamelyik szerződő fél vagy más személy dologhoz kapcsolódó jogának a biztosítása  érdekében. (Pl. visszavásárlási jog kikötése esetén a visszavásárlási jog gyakorlásának a biztosítására kötik ki).

Az elidegenítési és terhelési tilalom lehet:

- Relatív hatályú (kötelmi hatályú): csak a felek egymás közötti viszonyában érvényesül, a harmadik személy irányába nem hat ki, ezért a harmadik személy által kötött szerződés érvényes, ugyanakkor viszont az a személy, akit a tilalom védett, kártérítéssel léphet fel a tilalmat be nem tartó másik féllel szemben.

- Abszolút hatályú (dologi hatályú): kiterjed a harmadik jóhiszemű és ellenérték fejében szerző félre is. Az abszolút hatályú tilalom ellenére kötött szerződés semmis.

A jogszabályon és a bírósági határozaton alapuló elidegenítési és terhelési tilalom esetén maga a jogszabály vagy határozat rendelkezik arról, hogy a tilalom abszolút vagy relatív hatályú (Ha úgy fogalmaz, hogy "az ettől eltérő, vagy az e tilalomba ütköző megállapodás semmis", akkor abszolút hatályú, ha úgy, hogy "ez a rendelkezés nem érinti harmadik jóhiszemű, ellenérték fejében  szerző fél jogait", akkor relatív hatályú)

A szerződésen alapuló alapvetően relatív, de lehet abszolút hatályú is 3 esetben:

- a tilalom  be volt jegyezve az ingatlan-nyilvántartásba,(Öröklési szerződés esetén elő is írja a Ptk. hogy az örökhagyóval szerződő fél javára  az öröklési szerződéssel lekötött ingatlanra elidegenítési és terhelési tilalmat kell bejegyezni az ingatlan-nyilvántartásba) VAGY

- ingyenesen szerzett a harmadik személy vagy

- rosszhiszeműen szerzett

Ezek vagylagos esetek, nem konjunktív feltételek.

3. A tulajdonos kötelezettségei

a./ teherviselés

Ide tartoznak:

-      azok a terhek, amelyek a dologgal természetszerűleg együtt járnak. Ilyenek az állagmegóvással összefüggő kiadások, a karbantartás költségei, üzemeltetési költségek.

-      a közterhek: a dologhoz kapcsolódó adó- és illetékvonzat,

-      a korlátolt dologi jogokkal, azaz a részjogosítványok korlátozásával összefüggő terhek (pl. haszonélvezet, elidegenítési- és terhelési tilalom)

b./ kárveszélyviselés

Ott kezdődik a kárveszély viselése, ahol a kártérítés véget ér. Azt jelenti, hogy a tulajdonos köteles viselni mindazt a kárt, amelynek megtérítésére más nem kötelezhető, azaz

-   nincs olyan személy, akit kártérítésre lehetne kötelezni, vagyis aki jogellenesen és felróható módon okozta a kárt, és

-   olyan személy sem, akit kártalanításra lehetne kötelezni.

A tulajdonos azonban köthet biztosítási szerződést arra az esetre, ha olyan kár következik be a dologban, amit neki kellene viselnie,, s ha a biztosító fizet a káreseményre, kárelosztás történik a tulajdonos és a biztosító között.

c./ szükséghelyzetben okozott kár tűrése

Más életét, testi épségét, vagyonát közvetlenül fenyegető, másként el nem hárítható veszély esetén a tulajdonos köteles tűrni, hogy a dolgát a veszély elhárításához szükséges mértékben igénybe vegyék, felhasználják, ill. abban kárt okozzanak. (Ebben az esetben a tulajdonosnak jogos magatartással okozták a kárt, mivel a jogszabály engedi meg a károkozást a fenti feltételek fennállása esetén.)

Legalább két személyről van szó: egy, akinek az élete, testi épsége vagy a vagyona veszélyben van, s a tulajdonos, akinek tűrési kötelezettsége áll fenn a szükséghelyzetben. (Pl. ég a ház, s ezt csak a szomszéd házán keresztül lehet eloltani, de ez károkozással jár, mert pl. fel kell törni a kaput, stb. Ezt a tulajdonos köteles megengedni.)

Szükséghelyzet: életet, testi épséget és vagyont közvetlenül fenyegető veszély. (Nem azonos a végszükséggel!!!) A veszély akkor közvetlen, ha az adott helyen és időben célszerűen és ésszerűen csak károkozással hárítható el. Ebből a szempontból különbséget kell tenni aszerint, hogy mit fenyeget a veszély:

-      a tűrési kötelezettség korlátlan, ha a veszély életet vagy testi épséget fenyeget,

-      h vagyon van veszélyben, a tűrési kötelezettség korlátozott, az csak akkor terheli a tulajdonost, ha az előre láthatólag fenyegető kár jelentősen meghaladja azt a kárt, amely a tulajdonost a behatás következtében éri.

A tűrési kötelezettség tehát 3 feltétel fennállása esetén terheli a tulajdonost:

-      életet, testi épséget, vagyont közvetlenül fenyegető veszély áll fenn,

-      ami másként nem hárítható el, és

-      a veszély elhárításáig szükséges mértékig vehető igénybe a dolog. Ha a szükséges mértéket túllépik, innentől átvált jogellenesbe a magatartás.

A kár megtérítése: formái:

-      kártalanítás: a szükséghelyzetben okozott kárért kártalanítás jár, mert ez jogos károkozás, hiszen a Ptk. megengedi a károkozást szükséghelyzetben. A kártalanításra az köteles, aki szükséghelyzetben volt. Neki kell megfizetnie a dologban bekövetkező kárt.

-      kártérítés: ha valaki a veszély elhárítása során túllépi a szükséges mértéket, ezért már kártérítést kell fizetni, hiszen ekkor már jogellenesen okozott kár. Ezt annak kell megtéríteni, aki a szükséges mértéket túllépi a veszély elhárítása során (pl. annak a tűzoltónak, aki nagyobb kárt okoz a szomszéd ingatlanában, mint ami ahhoz szükséges, hogy a tűzoltást végezze.)

-      közös veszély. ha több ember életét, vagyonát fenyegető veszélyt egyes vagyontárgyak feláldozásával hárítanak el, az ebből eredő kárért mindegyik tulajdonos a veszélyeztetett érdekei arányában köteles helytállni. (pl. ha süllyed a hajó, s ezért ki kell dobni bizonyos vagyontárgyakat, nem csak az viseli a kárt, akinek a dolgait kidobják.) Analógia alkalmazásával ki kell terjeszteni ezt a szabályt a testi épséget fenyegető veszély elhárítása során okozott kár viselésére is.

d./vezetékjog

Jogszabályban meghatározott szervek szakfeladataik ellátásához szükséges mértékben más személy ingatlanát használhatják, arra használati jogot szerezhetnek, ill. a tulajdonjogot egyébként korlátozhatják. Ezek a szervek tipikusan a közüzemi szolgáltatók. A tulajdonos tűrési kötelezettségét a közérdek indokolja, hiszen csak így tudja a szolgáltató biztosítani a víz- gáz és villanyáramot, ha igénybe veszi a más személy tulajdonát képező ingatlant. Ha a vezetékjog gyakorlása korlátozza vagy megszünteti az ingatlan rendeltetésszerű használatát, a tulajdonos kérheti az ingatlana megvásárlását vagy kisajátítását is.. A vezetékjog alkalmazása során a tulajdonos javára kártalanítási kötelezettség terheli a szakfeladatot ellátó szervet.

Tulajdonvédelem

Az Alkotmány kimondja a tulajdon általános védelmét. Ezért minden jogág megteremti a maga tulajdonvédelmi eszközeit, a polgári jog is A tulajdont ért támadások esetén alkalmazhatóak ezek, ill. ha kikerül a dolog a tulajdonos birtokából, és vissza akarja azt szerezni. Akkor lehet tehát alkalmazni a tulajdonvédelmi eszközöket, ha valaki akadályozza vagy korlátozza a tulajdonjog gyakorlását. Célja, hogy helyreálljon a korábbi rend, és a tulajdonos továbbra is gyakorolni tudja a jogait. Ha bárki megsérti a tulajdonos jogait, a tulajdonvédelem relatív szerkezetű jogviszonnyá alakul, hiszen a tulajdonos konkrét személlyel szemben lép fel a tulajdon védelme érdekében. Tipikusan bírósági peres eljárás során élhet a tulajdonos a tulajdonvédelmi eszközökkel. Ezek:

1. jogos önhatalom

Az önhatalom nem általában, csak a Ptk-ban meghatározott feltételek mellett vehető igénybe a tulajdon védelmére. Az önhatalom akkor jogos, ha

-      a tulajdont ért támadással szemben, a tulajdont ért támadás elhárítására, de csak a tulajdon megvédéséig  szükséges mértékig veszi azt igénybe a tulajdonos (nem okozhatok nagyobb kárt, mint amit védek A szükséges mértéket fel kell tudni mérni).

-      az elveszett dolog visszaszerzésére irányuló önhatalom, csak akkor jogos, ha más tulajdonvédelmi eszköz igénybevételével járó időveszteség meghiúsítaná a tulajdon védelmét.

2. Tulajdoni per

Lényege, hogy kikerült a tulajdonos birtokából a dolog, és szeretné azt visszaszerezni. Ez tulajdoni kereset (rei vindicatio).

Az eljárást azzal szemben kell megindítani, akinél a dolog van. (Ez lehet az a személy, aki pl. ellopta a dolgot, vagy a bérlő, aki a bérleti szerződés megszűnése után nem adja vissza a dolgot.). A tulajdonos keresete a dolog visszaadására irányul. A perben a tulajdonosnak be kell bizonyítania a tulajdonjogát. Ingatlan esetén alapvető támpont az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett adatok hitelessége. Ingók esetén előjön az anyagi legitimáció, tehát a tulajdonosnak bizonyítania kell a szerzések láncolatát, egészen az eredeti szerzésig visszamenve. (Van alaki legitimáció is, ez az értékpapírnál van. Itt nem kell a szerzések láncolatát bizonyítani, mert az lesz a tulajdonos, akit az értékpapír alakilag legitimál.)

3. A tulajdon háborítatlanságát védő per

Itt nem kerül ki a dolog a tulajdonos birtokából, nem vált teljesen lehetetlenné a tulajdonjog gyakorlására. csak zavarják, háborgatják a tulajdonost a jogai gyakorlásában. Ez az actio negatoria. eltiltási kereset. Ezzel a tulajdonos azt kéri a bíróságtól, hogy kötelezze a háborítót e magatartás abbahagyására, és a jövőre nézve tiltsa el a zavarástól.

4. Végrehajtási igényper

Lényege: ha valakinél végrehajtási eljárás során lefoglalnak egy olyan dolgot, ami más személy tulajdonában van, akkor a tulajdonos a végrehajtás kérőjével szemben követelheti, hogy oldják fel a dolgán a végrehajtási zárlatot, és adják ki neki a dolgot. A tulajdonosnak kell bizonyítania a perben a tulajdonjogát.

5. Ingatlan-nyilvántartási igény

Az ingatlan-nyilvántartás az ingatlanok hiteles nyilvántartása, amely az ingatlanokra vonatkozó tulajdonjogot és más jogot hitelesen igazolja. Minden az ingatlanra vonatkozó tény, adat, körülmény megtalálható az ingatlan-nyilvántartásban. Háromféle igénye lehet a tulajdonosnak.

-      bejegyzési igény: az ingatlan-nyilvántartásnak a tulajdonjog megszerzése szempontjából kétféle  szerepe lehet: -      kiigazítási igény: ez téves bejegyzéshez kapcsolódik, a hibásan rögzített adatok, tények és körülmények javítását kérheti a tulajdonos (pl. nem mindegy, hogy 2vagy 3 millió Ft-os tartozás biztosítására van bejegyezve a  jelzálogjog)
 * vannak olyan tulajdonszerzési módok, ahol maga az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzés keletkezteti a tulajdonjogot. Az ilyen bejegyzés konstitutív hatályú. Ebben az esetben a tulajdonos bejegyzési igényéről nem beszélhetünk, hiszen az igénylő még nem tulajdonos. (konstitutív hatályú az ingatlan-nyilvántartási bejegyzés pl. átruházás esetén)
 * az ingatlan-nyilvántartáson kívüli tulajdonszerzési módok (hatósági határozattal történő szerzés, elbirtoklás, öröklés) esetén a jogszabály ill. a hatósági határozat erejénél fogva szerzi meg a tulajdonjogot a tulajdonos. Ez a bejegyzés deklaratív hatályú, mert csak megállapítja a már megszerzett tulajdonjogot. Erre az esetre vonatkozik a  tulajdonos bejegyzési igénye. Tehát az ingatlan-nyilvántartáson kívül tulajdonjogot szerző személyt illeti meg a bejegyzési igény.

-      törlési igény: ha az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett tények már nem felelnek meg a valóságnak, akkor a tulajdonost megilleti az az igény, hogy kérje ezek törlését. ( pl. ha meghalt a haszonélvező, kérheti a a tulajdonos a megszűnt haszonélvezet törlését az ingatlan-nyilvántartásból

A tulajdonszerzés általában

A dolog felett a tulajdonosi hatalom megszerzéséhez kapcsolódó kérdések:

-      Szerzőképesség: rendelkezik-e az adott személy azzal a képességgel, hogy megszerezze az adott dolog tulajdonjogát (pl. külföldi nem szerezheti meg Magyarországon termőföld tulajdonjogát.)

-      A dolog forgalomképessége: (szerezhető-e az adott dolgon tulajdonjog?) -      Szerzési időpont: az az időpont, amikortól az adott személy a dolog tulajdonosává válik. Innentől kezdve gyakorolhatja a tulajdonosi jogokat, s terhelik a kötelezettségek (pl. a kárveszélyviselés)
 * Ha forgalomképes, bárki szerezhet rajta tulajdonjogot.
 * Ha korlátozottan forgalomképes: csak meghatározott személyek, vagy csak meghatározott szabályok szerint.
 * Ha forgalomképtelen, nem szerezhető rajta tulajdonjog.

-      A Ptk-ban szereplő szerzési módok taxatív felsorolást tartalmaznak.

Az ingatlan és az ingatlan-nyilvántartás

Az ingó és az ingatlan közötti megkülönböztetés alapja jogi kategorizálás. Jogi szempontból az ingó és az ingatlan közötti alapvető különbségek:.

-      ingatlan tulajdonjogával nem lehet felhagyni

-      ingatlant nem lehet találni

-      ingatlan nem válhat uratlanná, s így nem lehet rajta, mint uratlan dolgon tulajdont szerezni

-      Az ingatlanokhoz kapcsolódik az ingatlan-nyilvántartás. Ez kettéosztja az ingókra és az ingatlanokra vonatkozó szabályozást, elsősorban a tulajdon megszerzése és megterhelése szempontjából.

-      A megkülönböztetésnek vannak jogpolitikai indokai is, pl. az ingatlan elbirtoklási ideje 15 év, az ingóé 10 év.

Az ingatlan-nyilvántartás az ingatlanokra vonatkozó közhitelű nyilvántartás, az ingatlanforgalom alapintézménye.

Fogalma az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. tv. (Inytv.) szerint: az ingatlan-nyilvántartás településenként tartalmazza az ország valamennyi ingatlanának törvényben meghatározott adatait, az ingatlanhoz kapcsolódó jogokat, tényeket, a bejegyzett személyek személyazonosító- és lakcímadatait.

Az ingatlan-nyilvántartás elvei

1. bejegyzési elv

Ennek az elvnek az elfogadása és alkalmazása szorosan összefügg az ingatlan-nyilvántartás közhitelességével, hiszen ennek következtében a valóságos jogi állapotot a lehető legteljesebb mértékben a valósággal azonosan tartalmazza.

(Az ingatlanok valós jogi állapotának eszköze az ingatlan-nyilvántartás. ezen elv következtében) Mivel bejegyzésre kerülnek az ingatlan-nyilvántartásba az ingatlanra vonatkozó jogok, tények, adatok, külső 3. személy bízhat a bejegyzett adatok helyességében. (Ha pl. ez a 3. személy az ingatlan megszerzője, nem kell visszavezetnie a szerzések láncolatát) A bejegyzési elv  egy gyors és rugalmas legitimációt biztosít, csökkentve ezáltal a legitimáció költségeit is. (Nem kell vizsgálnia a szerzőnek, hogy a tulajdonosként bejegyzett személy valóban tulajdonos-e.) Vannak olyan jogok, amelyek az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzés nélkül is létrejönnek ugyan, de ezeket is célszerű bejegyeztetni, ellenkező esetben a jóhiszeműen ellenérték fejében jogot szerző 3. személlyel szemben e jogokra nem lehet hivatkozni.

Az ingatlan-nyilvántartási bejegyzés keletkezteti az alábbi jogokat.

-      átruházáson alapuló tulajdonjog

-      szerződésen alapuló
 * vagyonkezelői jog,
 * földhasználati jog,
 * haszonélvezeti jog,
 * használati jog,
 * telki szolgalmi jog,
 * jelzálogjog (önálló zálogjog)

2. Nyilvánosság elve

Az ingatlan-nyilvántartás nyilvános, ami azt jelenti, hogy az ingatlanra vonatkozó tulajdoni lap tartalma korlátozás nélkül megismerhető, azt

-      bárki megtekintheti,

-      feljegyzést készíthet róla,

-      hiteles vagy nem hiteles másolatot kérhet róla. A másolat lehet:
 * teljes másolat: az ingatlanra vonatkozó valamennyi bejegyzést tartalmazza (a törölteket is) szó szerint
 * szemle: a fennálló bejegyzéseket tartalmazza szó szerint
 * részleges másolat: csak a kívánt bejegyzéseket tartalmazza szó szerint

3. A közhitelesség elve

Az ingatlan-nyilvántartás. a bejegyzett jogok és tények fennállását hitelesen tanúsítja. Ennek két fontos következménye van:

-      senki nem hivatkozhat arra, hogy az ott feltüntetett adatról, tényről, jogról nem tudott

-      a 3. személy bízhat az ingatlan- nyilvántartásban, és így az az ellenérték fejében, jóhiszeműen  szerző fél, aki bízott az ingatlan-nyilvántartás  hitelességében, védelemben részesül azzal szemben, akinek jogát az ingatlan-nyilvántartás nem, vagy nem a valóságnak megfelelően tartalmazza. (ezért is célszerű például az elbirtoklónak bejegyeztetnie a tulajdonjogát az ingatlan-nyilvántartásba.)

4. Kérelemhez kötöttség

Az ingatlan-nyilvántartás a jogokat, adatokat, tényeket csak kérelemre, vagy hatósági megkeresésére jegyzi be (jegyzi fel).

5. Rangsor elve

Sorrendiséget jelent, azt, hogy a bejegyzési kérelmeket azok érkezési sorrendjében kell teljesíteni. A sorrend szempontjából a bejegyzési kérelem iktatási időpontja a meghatározó.

6. Okirati elv

Az adatok, tények, jogok rögzítésére csak a törvényben meghatározott okiratok, ill. jogerős bírósági, hatósági határozatok alapján kerülhet sor. A tulajdonjogra vonatkozó bejegyzés szabályai:

-      a bejegyzés alapja csak  ügyvéd által ellenjegyzett okirat, vagy közjegyző által készített okirat lehet. (Az ügyvéd azt az okiratot ellenjegyzi, amelyet ő készített, amelynek tartalmáért felelősséget vállal) Az ügyvédi ellenjegyzésnek tartalmaznia kell: -      Az Inytv tartalmi követelményeket is előír az okirattal szemben.
 * az ügyvéd nevét
 * aláírását
 * székhelyét
 * az ellenjegyzés időpontját
 * az „ellenjegyzem” kifejezést
 * el kell látnia szárazbélyegzővel

-       2003- óta a tulajdonjog bejegyzésére irányuló eljárásban a jogi képviselet kötelező.

-      Az eljárás indulhat kérelemre, vagy megkeresésére. Kérelem esetén ki kell tölteni egy formanyomtatványt, és csatolni kell a szükséges okiratokat (szerződést tipikusan)

-      A szerződés keltétől számított 30 napon belül kell benyújtani a tulajdonjog bejegyzési kérelmet.

-      A kérelem beérkezését széljegy formájában rögzítik. A széljegy azt jelenti, hogy a beadvány iktatószámát és  a kérelem benyújtásának a napját a tulajdoni lapon fel kell jegyezni, és ezt a beadványra is rá kell vezetni. A széljegy szerepe: igazolja az eljárás megindítását (Ha a Földhivatal elmulasztja a széljegyzést, ez megalapozhatja a Földhivatal kárfelelősségét is.)

Az ingatlan-nyilvántartás részei:

1. Számítógépes adathordozón rögzített, olvasható formában megjeleníthető tulajdoni lap. A tulajdoni lap tartalmazza:

-      az ingatlan adatait

-      a kapcsolódó jogokat, a jogilag jelentős tényeket

-      és mindezek jogosultjait (a rájuk vonatkozó adatokkal együtt)

2. A megszűnt adatok jegyzéke (a tulajdoni lapról törölt adatok jegyzéke)

3. Az ingatlannyilvántartási térkép

4. Okirattár

Az ingatlannal kapcsolatos tulajdonszerzés

Ingatlan tulajdonjogának megszerzése történhet:

-      Ingatlan-nyilvántartási bejegyzéssel: a jogügylettel történő jogszerzés (módosítás, megszűnés) esetében. A bejegyzés hozza létre a tulajdonjogot. A bejegyzés konstitutív hatályú. A bejegyzés megtörténtével minden egyéb jogcselekmény nélkül a jogszerzés teljes hatályúvá válik, s így közvetlenül előidézi a tulajdonjog keletkezését. Ennek két feltétele van: -      Ingatlan-nyilvántartáson kívül: a bejegyzés csak megállapítja a korábban létrejövő tulajdonjogot, ilyenkor deklaratív a bejegyzés. Esetei:
 * a korábbi tulajdonostól származó bejegyzési engedély (ezt csatolni kell a bejegyzési kérelemhez, általában beleszövegezik a szerződésbe)
 * érvényes jogcím.(pl. adásvételi szerződés)
 * hatósági határozat
 * elbirtoklás
 * ráépítés
 * öröklés
 * házastársi vagyonközösség megosztása
 * kisajátítás

A szerzésmódok csoportosítása

1, eredeti – származékos

-      Eredeti: itt nem érvényesül a nemo plus iuris elve, mert  nem egy korábbi tulajdonostól származik a jogszerzés. Akkor beszélünk erről,ha -      Származékos: alkalmazásra kerül a nemo plus iuris elve. (senki nem ruházhat át több jogot, mint ami neki van.) Jogutódlás történik. Az új tulajdonos (jogutód) tulajdonjogát a korábbi tulajdonostól (jogelőd) származtatja, ezért nem szerezhet több jogot, mint amennyi a jogelődnek volt. Azokat a jogokat és kötelezettségeket szerzi meg, amelyek jogelődöt megillették, ill. terhelték. (Ide kapcsolódik az anyagi legitimálás intézménye. azaz, ha megkérdőjeleződik a tulajdonjog, az eredeti szerzőig kell visszamenni.) Tipikus származékos szerzésmód az átruházás
 * a dolgon még nem állt fenn tulajdonjog, vagy
 * volt már rajta tulajdonjog, de erre tekintet nélkül, ettől független új tulajdonjog keletkezik. (Olyan szempontból új, hogy teljesen független a korábbitól. Teljesen tiszta, tehermenetes tulajdonjog keletkezik) Ilyen az elbirtoklás

2. Absztrakt - kauzális

A szerzésmód és a jogcím közötti kapcsolatról van szó. A szerzésmód az a magatartás, amivel megszerzem a tulajdonjogot, a jogcím az a jogi cél, a felek által elérni kívánt joghatás, amelynek érdekében a tulajdonjog megszerzése végbemegy. (Pl. adásvételi szerződés, házassági vagyonközösség megosztása, a tulajdonjog biztosítéki célú átruházása)

-      Az absztrakt jogszerzés jellemzője, hogy a szerzésmód önmagában létrehozza a változást, nem kell jogcím a jogszerzéshez (pl. váltó forgatása).

-      A kauzális (jogcímes) jogszerzés esetén a szerzésmód mellett szükség van egy érvényes jogcímre, mert csak ebben az esetben következik be a jogszerzés (pl. szerzésmód az átruházás, jogcím az adásvételi szerződés)

Az eredeti tulajdonszerzés fajtái

Ingó esetén:

-      hatósági határozat, árverés

-      árverés

-      elbirtoklás

-      gazdátlan javak elsajátítása

-      találás

Ingatlan esetén:

-      hatósági határozat, árverés

-      elbirtoklás

-      kisajátítás

I. Elbirtoklás

Elbirtoklás útján szerzi meg a dolog tulajdonjogát, aki a dolgot sajátjaként ingatlan esetén 15, más dolog esetén 10 éven át szakadatlanul birtokolja.

Az elbirtoklás az elévülés és a jogvesztés intézményéhez annyiban hasonlít, hogy mindhárom esetben az időmúlás jogkövetkezménnyel jár. Elbirtoklás esetén ez a jogkövetkezmény az, hogy a tulajdonos a dolog feletti tulajdonjogát elveszíti, az elbirtokló pedig tulajdonjogot szerez.

Már a magánjog is ismerte az elbirtoklás intézményét. Szladits úgy ír róla, mint egy jogvesztő elévülésről, és származékos szerzési módnak tekinti.

A Ptk. és a jelenlegi polgári jogtudomány az elbirtoklást eredeti tulajdonszerzési módnak tekinti, mivel az idő múlásával egy teljesen új tulajdonjog keletkezik. Kivétel: ingatlan esetén az elbirtoklást követően is fennmarad a korábbi telki szolgalom. A haszonélvezet esetén pedig vizsgálni kell az elbirtokló és a haszonélvező viszonyát, s ennek alapján lehet eldönteni, hogy az elbirtoklás érinti-e a haszonélvezet fennállását.

Az elbirtoklás alanya: lehet bárki, aki jogképes ill. szerzőképes. A jogi személy, ill. az állam is szerezhet elbirtoklással tulajdont. Nem szerezheti meg azonban termőföld tulajdonjogát elbirtoklással sem jogi személy (kivéve az állam) sem külföldi.

Az elbirtoklás tárgya lehet: minden olyan dolog (ingó és ingatlan), amely a tulajdonjog tárgya lehet, gyakorlatilag minden birtokba vehető dolog. Kivétel:

-      a birtok tárgya alapján azok a dolgok, amelyek kizárólag az állam tulajdonában vannak: azaz
 * a föld méhének kincsei,
 * a felszín alatti vizek,
 * a felszín alatti vizek medre,
 * a folyóvizek és természetes tavak, valamint ezek medre,
 * a folyóvíz elhagyott medre és a folyóvízben újonnan keletkezett sziget,
 * az országos közutak, vasúti pályák, a nemzetközi kereskedelmi repülőtér, továbbá az ország területe feletti légtér,
 * a távközlésre felhasználható frekvenciák
 * a hírközlő hálózatok működéséhez, szükséges azonosítók és ezek tartományai.

1991. június 9-ig nem lehettek elbirtoklás tárgyai a társadalmi tulajdon körébe tartozó dolgok, ide értve az állam vagy szövetkezet birtokából jogtalanul kikerült dolgokat. Ez a korlátozás 1991, június 9-én megszűnt, azonban az addig eltelt elbirtoklási időt az új jogszabály megszakította. (Ettől az időponttól újraindult az elbirtoklási idő)

-      A megszerzés módja alapján mindazon dolgok, amelyek bűncselekménnyel, vagy egyébként erőszakos vagy alattomos úton jutottak a birtokos birtokába.

-      (Haszonélvezetet sem lehet elbirtoklás útján megszerezni) Nem minősül a szerzést korlátozó vagy kizáró rendelkezésnek viszont az ingatlant érintő elidegenítési és terhelési tilalom fennállása, mert e tilalom csak a tulajdonos rendelkezési jogát zárja ki.

Az elbirtoklás konjunktív feltételei

1. időmúlás:

-      A Ptk. hatályba lépése előtt az elbirtoklási idő ingó és ingatlan esetén egységesen 32 év volt.

-      Ezt a Ptk. a hatálybalépésével egységesen 10 évre szállította le. Az 1960. május.1-én már folyamatban lévő elbirtoklás esetén további 10 év, kivéve, ahol az eredeti 32 éves elbirtoklási időből kevesebb, mint 10 év volt hátra, ott a még hátralévő idő.

-      2001. május 30-tól ingatlan esetén az elbirtoklási időt 15 évre felemelték. Ennek jogpolitikai indoka a tanácsi bérlakások rendezetlen helyzete volt. (Azokat sokszor elfoglalták jogcím nélkül, s ellenük irányult az elbirtoklási idő felemelése)

-      Az új birtokos saját elbirtoklásának idejéhez hozzászámíthatja azt az időt, amely elődjének birtoklása idején már elbirtoklási időnek minősült. Fontos, hogy
 * Nem mindenki minősül új birtokosnak, aki a dolog birtokába lépett, hanem csak az, akinek a birtoklás folytatása szempontjából a megelőző birtokossal előd-utód kapcsolata van. (Ilyen kapcsolat például az örökhagyó-örökös viszonya)
 * Ahhoz, hogy a dolog új birtokosa az előd birtoklási idejét számításba vehesse, a saját birtoklásának meg kell felelnie a Ptk. által meghatározott feltételeknek. Ha tehát az új birtokos esetében a sajátjakénti vagy a szakadatlan birtoklás előfeltétele nem áll fenn, az egybeszámítás fogalmilag kizárt
 * Az előd birtoklási idejéből csak az az időtartam vehető figyelembe, amely a megelőző birtokosnál elbirtoklási időnek minősült.
 * Ha az előd megszerezte elbirtoklás útján a dolog tulajdonjogát, azt a jogutód elbirtoklás címén már nem szerezheti meg. Az új birtokos a saját elbirtoklásának idejéhez a Ptk. 122. §-a alapján csak akkor számíthatja hozzá azt az időt, amely elődjének birtoklása idején már elbirtoklási időnek minősült, ha az elődje elbirtoklás útján még nem szerezte meg a tulajdonjogot.
 * Lényeges, hogy az elbirtoklás tárgyának is ugyanannak kell lennie. (Ha pl. időközben felosztják a telket, s a jogutód csak az eredeti teleknek egy részét birtokolja, az elbirtoklás csak erre a telekre következhet be)

2. sajátjakénti birtoklás:

A sajátjakénti birtoklás ténye akkor állapítható meg, ha a birtokos a birtoklását véglegesnek tekinti - függetlenül attól, hogy abban a hiszemben birtokol-e, hogy a dolog a sajátja, vagy tudja, hogy a másét birtokolja. A véglegességre utaló körülmények:

-    egyrészt objektív külső megnyilvánulások (pl. beruházás eszközlése, teherviselés /fizeti az adót, lekaszálja a parlagfüvet/, másokkal szemben a dologgal kapcsolatos magatartás, nyilatkozatok stb.): Lényeg, hogy a külvilág számára is igyekszik világossá tenni, hogy az adott dolog az övé.

-    másrészt viszont a birtokló szubjektív tudata - hogy a birtoklását kívülálló személy (akár a dolog tulajdonosa) jogszerűen nem szakíthatja meg. Nem feltétele viszont az elbirtoklásnak a jóhiszeműség, azaz, hogy abban a hiszemben legyen az elbirtokló, hogy a dolog az ő tulajdona.

-    Nem érinti a sajátjakénti birtoklás tényét, ha az elbirtokló a birtoklást a teljes időszakban nem személyesen gyakorolja, hanem a dolog használatát harmadik személynek időlegesen megengedi (pl. a dolgot bérbe, használatba adja), de csak akkor, ha a kívülálló személy az elbirtoklótól - és nem a tulajdonostól - származtatja e jogosultságát.

-       Ha a birtoklás jogcímes (pl. szívességi használat, bérlet), és ez a jogcím a tulajdonostól ered, vagy ez a jogcím hibás vagy érvénytelen, az elbirtoklás nem mehet végbe.

3. Szakadatalan: folyamatos, megszakítás nélküli és békés birtoklást jelent. Nem érinti az elbirtoklás szakadatlanságát, ha

-      az elbirtokló a dolgot nem használja folyamatosan személyesen. (Pl. bérbeadhatja, elzálogosíthatja.)

-      Ha önhibáján kívül kikerül a birtokából a dolog, de egy éven belül azt visszaszerzi, vagy e határidőn belül az újabb birtokossal szemben a dolog  kiadása iránt pert indít, kivéve természetesen, ha a birtokot a tulajdonos szerezte meg.

Nyugszik az elbirtoklási idő, ha a tulajdonos menthető okból nincs abban a helyzetben, hogy tulajdonosi jogait gyakorolja. Ebben az esetben az akadály megszűnésétől számított egy évig az elbirtoklás akkor sem következik be, ha az elbirtoklási idő már eltelt, vagy abból egy évnél kevesebb van hátra. (Ez védi a tulajdonost: ha valamilyen menthető okból nem tudja gyakorolni a tulajdonjogát, azon ne szerezhessen más tulajdonjogot, de védi az elbirtoklót is, hiszen ha egy éven belül a tulajdonos nem él a tulajdonjogával, ezt a jogalkotó úgy tekinti, hogy ezzel nem kíván élni a jövőben sem.)

Megszakad az elbirtoklás, ha

-      a tulajdonos a birtokost a dolog kiadására írásban felszólítja, vagy ez iránt bírósághoz fordul. (A gyakorlat szerint a bíróságon kívül a más hatósághoz való fordulás is megszakítja pl. jegyzőhöz fordul birtokvédelemért)

-      A tulajdonos rendelkezik a dologgal: (birtoklás, használat, hasznok szedése, a dolgot biztosítékul adhatja, egyéb módon megterhelheti, átruházhatja a tulajdonjogot, a használatot másnak átengedheti) Ha az örökhagyó nem hagy hátra végrendeletet, s a törvényes örökös szerzi meg a tulajdonjogot, ez nem szakítja meg az elbirtoklást, mert a törvényes öröklés nem rendelkezés. A végrendelkezés viszont az, ezért az megszakítja az elbirtoklást. Ha a tulajdonos ritkán ugyan, de megjelenik az ingatlanán, ezek a megjelenések rendelkezésnek minősülnek.

-      a birtokos a birtokot akaratán kívül elveszti, és azt egy éven belül nem szerzi vissza, illetőleg egy éven belül nem kéri a bíróságnál, hogy a dolog újabb birtokosa a dolgot adja vissza.

Ha az elbirtoklási idő megszakad, a birtoklásnak addig eltelt ideje nem vehető figyelembe, és az elbirtoklás a megszakadást okozó körülmény elmúltával újból kezdődik.

Speciális esetek:

-      Közös tulajdon: elbirtoklás útján a tulajdonostárs is megszerezheti a másik (többi) tulajdonostárs illetőségének a tulajdonjogát, de ilyenkor fokozott szigorúsággal kell vizsgálni az elbirtoklás törvényes kellékeinek a fennállását, és ennek körében azt is, hogy az elbirtoklásra hivatkozó tulajdonostárs magatartása összeegyeztethető-e a tulajdonostársak jogaira és a dologhoz fűződő törvényes érdekeire vonatkozó szabályokkal. (pl. nem akadályozta-e meg a birtokló tulajdonostárs, hogy a többi tulajdonostárs is használhassa a dolgot) – PK.4.

-      ingatlanrész: az ingatlan tulajdonjogát elbirtoklás útján nem lehet megszerezni, ha az elbirtoklás feltételei csak a föld egy részére vonatkozólag állnak fenn, és a föld nem osztható meg.

-      ingatlan-nyilvántartás: ha az elbirtokló nem jegyezteti be a tulajdonjogát, arra nem hivatkozhat azzal szemben, aki az ingatlan-nyilvántartásban bízva jóhiszeműen, ellenérték fejében szerzett jogot az ingatlanon.

II. Gazdátlan javak elsajátítása

Ha a dolognak nincs tulajdonosa, azon birtokbavétellel bárki tulajdont szerezhet. Gazdátlan javak azok, amelyeknek korábban nem volt tulajdonosa, vagy a tulajdonosa a tulajdonjogával szándékosan és véglegesen felhagyott (derelictio). Gazdátlan javak lehetnek: pl. növények, gyümölcsök, kisebb állatok (lepkék)

Nem tartoznak a gazdátlan javak körébe:

-     a vadon élő állatok

-      az elkóborolt háziállat

-      forgalomképtelen dolgok

-      ingatlan (Ennek a tulajdonjogával nem lehet felhagyni.)

Ha egy méhraj kirepül, és 2 napon belül nem fogja be azt a tulajdonos, befogással azon bárki tulajdont szerezhet.

III. hatósági határozat vagy árverés útján történő tulajdonszerzés.

Aki a dolgot hatósági határozat vagy árverés útján jóhiszeműen szerzi meg, tulajdonossá válik, tekintet nélkül arra, hogy korábban ki volt a tulajdonos. Ez a rendelkezés ingatlan árverése esetére nem vonatkozik.

Jellemzői:

-             Eredeti tulajdonszerzés, mivel a dolgon korábban fennálló tulajdonjog közömbös.

-             A tulajdonszerzőnek jóhiszeműnek kell lennie, azaz, ha tudomása van arról, hogy a hatósági határozat, vagy az árverés törvénysértő, nem szerez tulajdonjogot. Ingatlan tulajdonjogát pedig árverésen nem tulajdonostól még jóhiszeműség mellett sem lehet megszerezni.

-             Ha az adott dologra 3. személy tart igényt tulajdonjoga alapján, ezt az igényét igényper útján érvényesítheti.

Hatósági határozat: valamely állami szerv a hatáskörébe utalt ügyben egyoldalú akarat-kijelentéssel olyan személyeket érintő jogokat vagy kötelezettségeket állapít meg, amelyek végrehajtását szükség esetén kényszerrel is biztosítja. Lényeges, hogy a határozatnak jogszerűnek kell lennie, azaz az arra feljogosított szervnek meghatározott eljárás keretében a jogszabályi előírásoknak megfelelően kell meghoznia. (Nem hatósági határozat az, ha az egyik oldalon állami szerv áll ugyan, de nem mint hatóság, hanem mint szerződő fél.)

A tulajdonjogot keletkeztető leggyakoribb bírósági határozat

-   a vagyonelkobzást kimondó jogerős büntető bírói ítélet, amelynek alapján az elkobzott vagyon az ítélet jogerőre emelkedésével az államra száll.

-   A polgári perben hozott tulajdonjogot keletkeztető bírósági ítélet.

Az árverés végrehajtás útján történő kényszereladás, amelynek során a dolgot a legmagasabb vételárat ígérő személy szerzi meg. Az árverés alatt a hatósági árverés értendő, (a magánárverés nem), szabályait a bírósági végrehajtásról szóló törvény (Vht.) tartalmazza. Formái:

-      bírósági végrehajtás

-      adóhatósági árverés. Ennek lényege, hogy az adóhatóság a megállapított adóhiány behajtása során az adózó tulajdonát képező vagyontárgyra hatósági árverést tart. Ingatlanra csak akkor vezethető árverés, ha az adótartozás az 500.000 Ft-ot meghaladja.

-      Felszámolási eljárás során történő végrehajtás (alapja a csődtörvény)

-      Gazdasági társaság esetén, amikor kizárnak egy tagot, és az ő üzletrészét értékesítik árverés útján a Gt. alapján

-      Kárpótlási árverés

-      Szövetkezeti vagyon árverése a szövetkezeti vagyon megosztása esetén

-      Privatizáció: az állami tulajdonban lévő vállalkozói vagyon nyílt vagy zárt pályázat vagy nyílt árverés útján történő értékesítése.

A tulajdon megszerzésének időpontja:

-      Ingóság esetén a hatósági határozattal vagy árverés útján történő tulajdonszerzésnek nem feltétele az ingó dolog birtokba adása. A tulajdonjog átszállása hatósági határozat esetén a határozat jogerőre emelkedésével, árverésen szerzés esetén pedig általában a vételár kifizetésével következik be. Ha az árverési vevő jóhiszemű volt, megszerzett tulajdonjogát nem érinti, ha utóbb derül ki, hogy az elárverezett ingóság másnak és nem az adósnak a tulajdonában állt, és az sem, ha az árverést megsemmisítik.

-      Ingatlan esetén a jogerős hatósági határozat, illetve az árverési szerzés ténye önmagában nem, csak az ingatlan-nyilvántartási bejegyzés keletkeztet tulajdonjogot.

-      Ha az árverést megsemmisítik (mert az annak alapjául szolgáló bírósági vagy más hatósági határozat érvénytelen volt, vagy mert az árverés során történt jogszabálysértés), az árverési vevő nem szerzi meg az ingatlan tulajdonjogát akkor sem, ha jóhiszemű volt.

Az eredeti szerzésmód tartalmi sajátossága a tehermentes tulajdon szerzése, azaz a szerzéssel egyidejűleg a dolgot terhelő kötelezettségek megszűnnek. Ez alól is vannak kivételek, például:

-      Az állam kártalanítás nélküli tulajdonszerzése esetén fennmarad a harmadik jóhiszemű személy javára az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jog.

-      Az ingatlannak bírósági végrehajtás során történő árverése esetén az új tulajdonost terheli a -       A privatizáció során az árverési vevő tulajdonjogot a vagyontárgyat a hatályos jogszabályokban előírt  korlátozásokkal szerzi meg.
 * telki szolgalom,
 * a közérdekű használati jog,
 * az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett haszonélvezeti jog,
 * és - bejegyzés nélkül is - a törvényen alapuló haszonélvezeti jog (pl. a túlélő házastársat megillető özvegyi jog).
 * A bejegyzett jelzálogjog azonban - az árverési vevő és a jelzálogos hitelező megállapodásától függően - fennmaradhat

-      Kisajátítás esetén az állam, illetve az önkormányzat az ingatlan tehermentes tulajdonát szerzi meg. De ha a kártalanítás  csereingatlannal történik, a kisajátított ingatlanra vonatkozó jogok  átszállnak a csereingatlanra

Kártalanítás nélküli állami tulajdonszerzés: erre két esetben kerülhet sor:

-      a vagyonelkobzást kimondó jogerős büntető ítélet alapján, illetve

-      ha a kárpótlásra jogosult megszegi a kárpótlással kapcsolatos kötelezettségét, a termőföld tulajdonának állami tulajdonba vételét elrendelő jogerős földhivatali határozat alapján.

Ha az állam bírósági vagy más hatósági határozattal kártalanítás nélkül szerez tulajdont, felel a volt tulajdonos kötelezettségeiért az alábbi feltételekkel:

-      csak azokért a kötelezettségekért felel, amelyek a volt tulajdonost -      Az állam felelőssége nem áll fenn, ha -       Az állam helytállási kötelezettségének mértéke  a megszerzett tulajdon értékéig terjed (pro viribus felelősség), ahol a tulajdon értéke alatt a szerzéskori tényleges forgalmi értéket kell érteni.
 * a tulajdonszerzés időpontjában
 * jogszabály, bírósági vagy más hatósági határozat vagy visszterhes szerződés alapján
 * jóhiszemű személlyel szemben terhelték.
 * a volt tulajdonostól a tartozás behajtható. Nincs választási lehetősége a jóhiszemű jogosultnak abban, hogy követelését a volt tulajdonos kötelezettel, vagy az állammal szemben érvényesítse-e. Az állam felelőssége ugyanis ún. sortartó felelősség, azaz vele szembeni fellépésre csak azt követően kerülhet sor, hogy a jogosult megkísérelte követelése behajtását a volt tulajdonostól, de az adós egyéb vagyonára vezetett végrehajtás eredménytelen maradt. Ez utóbbi tényt a jogosult a végrehajtási eljárásban felvett jegyzőkönyvvel igazolni köteles.
 * Nem érvényesíthető az állammal szemben az olyan kötelezettségen alapuló igény sem, amely az állam tulajdonszerzését eredményező hatósági (bírósági) határozat jogerőre emelkedése után keletkezett.
 * a követelés ingyenes szerződésen alapul
 * ha a követelés jogosultja rosszhiszemű. A jó- vagy rosszhiszeműség megítélésénél annak van jelentősége, hogy a harmadik személy a jog megszerzésekor tudta, vagy tudnia kellett-e, hogy e joga nem a volt tulajdonost, hanem az államot fogja terhelni.

Az árverés menete.

-      lefoglalás: a végrehajtó lefoglalja a dolgot. (Ingatlan esetén ez úgy történik, hogy megkeresi a Földhivatalt a végrehajtási jog bejegyzése iránt.)

-      a végrehajtó meghatározza az ingatlan becsértékét, ez lesz a kikiáltási ár

-      ajánlattételre hívja fel az árverési vevőket. Azok licitálhatnak, akik a kikiáltási ár 10 %-át előzetesen befizetik a végrehajtónak. Ha nincs ajánlat a kikiáltási áron, azt le lehet szállítani maximum a felére, lakóingatlan esetén a 70 %-ára

-      A nyertes árverési vevő az árverést követően befizeti a végrehajtónak a vételárat, a végrehajtó ezután megkeresi a földhivatalt a tulajdonjog bejegyzése iránt, s az árverést követő 30 nap elteltével birtokba adja az árverési vevőnek az ingatlant.

Nyilvános pályázat: az ingatlanra vonatkozó árverés speciális formája. A végrehatást kérő kérelmére nem árverést tartanak, hanem kiírnak egy pályázatot. Erre beérkeznek az ajánlatok, ezeket egy előre meghatározott helyen és időpontban kibontják, a végrehajtó megállapítja, hogy melyik a legkedvezőbb ajánlat, s az lesz a nyerte. Ha azonos legmagasabb összeget tartalmaz több ajánlat, mód van arra, hogy újabb ajánlatokat tegyenek a vásárolni szándékozók.

Közös tulajdon megszüntetése árveréssel: a bíróság rendeli el. Ez azért speciális, mert a bíróság meghatározza a legkisebb árverési árat, ami alá nem lehet menni.

IV. Kisajátítás

Ingatlant kivételesen, közérdekből - törvényben megállapított esetekben, módon és célokra - lehet kisajátítani. A kisajátított ingatlanért teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás jár.

Jellemzői, feltételei:

-      csak ingatlant lehet kisajátítani

-      A kisajátítás kivételessége alatt azt kell érteni, hogy ilyen módon az ingatlan tulajdonjogát csak akkor lehet megszerezni, ha a közérdekű cél megvalósításához az ingatlan tulajdonjogának megszerzése elengedhetetlen. Ez akkor állapítható meg, ha

·       ha a közérdek gyakorlása  a fennálló tulajdonjog korlátozásával (közérdekű használati jog alapítása, vezetékjog, telki szolgalom), nem megoldható ill.

·       ha a kisajátítást kérő a tulajdonjog korlátozásában nem tud megállapodni a tulajdonossal és

·       adásvétel útján sem tudja megszerezni az ingatlant.

-      csak és kizárólag az állam vagy  helyi önkormányzat részére történhet

-      csak a törvényben taxatíve meghatározott közérdekű célra (pl. autópálya-építés, honvédelem, energiatermelés, természetvédelem, vízgazdálkodás) Lényeges, hogy

·     a közérdekű cél csak az ingatlanon legyen megvalósítható, vagy

·      a máshol történő megvalósítás aránytalanul nagy költséggel  járna,

·     továbbá, hogy a közérdekű cél által eredményezett előny jóval nagyobb legyen, mint az a sérelem, kár, mint amit a kisajátítás okoz.

-      A kisajátított ingatlanért azonnali kártalanítás jár

·        az azonnali azt jelenti, hogy a kártalanítási összeg a kisajátításról rendelkező közigazgatási határozat jogerőre emelkedését követő naptól nyomban esedékes, és ettől az időponttól jár a kamat is.

·        A kártalanítás történhet pénzben vagy cseringatlannal (ill. részben pénzben, részben csereingatlannal).

·        A kártalanítás:mértékének alapja a helyben kialakult forgalmi érték.

·        A tulajdonoson kívül más jogosult (haszonbérlő, haszonélvező, használó stb.) is a kisajátítást kérővel szemben érvényesítheti a kisajátítással kapcsolatos kártalanítási igényét.

·        A kisajátítási eljárás során nemcsak a károsult vagyonában beállott értékcsökkenést, hanem az elmaradt haszonért (vagyoni előnyért) is igényelhető megtérítés.

-      Ha a kártalanítás részben vagy egészben csereingatlannal történik, a kisajátított ingatlanra vonatkozó jogok a csereingatlanra szállnak át.

-      Az állam, illetőleg az önkormányzat főszabály szerint a kisajátítási határozat jogerőre emelkedésével az ingatlan tehermentes tulajdonjogát szerzi meg.

V. Találás

A találás olyan dologra vonatkozhat, amelyet valaki  elveszett vagy  elrejtett. A talált dolog nem gazdátlan, hiszen nem szándékosan hagyott fel tulajdonosa a tulajdonjoggal.

A találó csak akkor szerez tulajdonjogot, ha:

-      mindent megtett azért, hogy a tényleges tulajdonos a dolgát visszakaphassa,

-      egy éven belül a tulajdonos nem jelentkezett a tárgyért, és

-      a tárgyat nem a közönség részére nyitva álló hivatali, vállalati, vagy más épületben, vagy helyiségben, továbbá közforgalmú közlekedési és szállítási vállalat szállító eszközén találta. (Ilyen esetben a dolgot a hivatal vagy a vállalat három hónapi őrizet után értékesítheti; a tulajdonos pedig a találást követő egy éven belül követelheti a dolog, illetve a vételár kiadását.)

A találásra vonatkozó részletes szabályokat a 18/1960 Korm. r. tartalmazza:

-      A találó köteles a talált dolgot az  illetékes jegyzőhöz beszolgáltatni, és jelezni, ha  igényt tart a dolog tulajdonjogára.

-      Ha a dologért  nem jelentkezik  a tulajdonos, 3 hónap után  a jegyző kiadja azt a találónak, aki ettől kezdve mint felelős őrző tartja birtokában a dolgot. Ha a tulajdonos egy éven belül jelentkezik a dologért, a találó köteles azt neki kiadni, de igényt tarthat a dolog őrzésével kapcsolatos költségeinek megtérítésére a felelős őrzés szabályai szerint.

-      Ha a dologért annak tulajdonosa a találástól számított  egy éven belül nem jelentkezik, a találó megszerzi annak tulajdonjogát.

-      Ha a találó nem szerzi meg a dolog tulajdonjogát, és a talált dolog nagyobb értékű,  a találó  méltányos összegű találódíjra jogosult, feltéve hogy megtett mindent, amit a jogszabályok előírnak avégből, hogy a tulajdonos a dolgot visszakaphassa. Ha ebben nem tud megegyezni a tulajdonossal, a bíróság határozza meg az összeget, (A nyertes lottószelvény találójának a bíróság a nyeremény alapul vételével állapított meg találói díjat.)

-      Ha a találó nem tart igényt a dologra, és a tulajdonos egy éven belül nem jelentkezik érte, azt értékesítik, ilyenkor az értékesítésből befolyt összeg az államot illeti.

-      Bizonyos dolgokat nem a jegyzőnek, hanem a rendőrségnek kell beszolgáltatni:

·     lőfegyver,

·     gáz-és riasztófegyver,

·     lőszer, robbantóanyag, pirotechnikai eszközök,

·      kábítószer,

·      közbiztonságra veszélyes egyéb dolgok.

-      Ha  valaki olyan értékes dolgot talál, amit ismeretlen személyek elrejtettek, vagy amelynek   tulajdonjoga egyébként is  feledésbe ment, azt fel kell ajánlani az államnak. Ha az állam nem tart rá igényt, a találó megszerzi a dolog tulajdonjogát. Ha az állam igényt tart rá, a találó a dolog értékéhez mérten megfelelő díjazásra jogosult. (Akár a dolog értékének 1/3 is megilletheti.)

-      Ha a dolog műemléki vagy muzeális jelentőségű, a találó semmiképpen sem szerezhet rajta tulajdonjogot, köteles azt az álamnak felajánlani. (Külön jogszabály határozza meg, hogy milyen dolgok minősülnek régészeti vagy muzeális tárgyaknak) Találói díj ilyenkor is megilleti.

A származékos szerzésmódok

Ingók:

-      átruházás

-      feldolgozás

-      dologegyesülés

-      termék, termény szaporulat elsajátítása

-      vadak, halak, más hasznos víziállatokon való tulajdonszerzés

-      öröklés

Ingatlan:

-      átruházás

-      beépítés, ráépítés, növedék, öröklés

I. Ingók átruházása

Ez a tipikus származékos szerzési mód.

Az átruházással való tulajdonszerzés feltételei:

1. a dolog átadása

Kétféle rendszer különböztethető meg abból a szempontból, hogy a tulajdon megszerzéséhez szükség van-e a megállapodáson túl a dolog átadására is.:

-      konszenzuális: a jogcím (az alapul fekvő szerződés, a felek közötti megállapodás) keletkezése a tulajdonszerzés joghatását is kiváltja. A jogcím és a tulajdon keletkezése nem válik el egymástól. Ez jellemzi az angol és a francia jogot.

-      tradícionális: önmagában a jogcím (a szerződés) nem váltja ki a tulajdonszerzés joghatását. Ehhez további aktus szükséges, nevezetesen az átadás (tradíció). Az átadás lényege nem a dolog fizikai helyzetének a változása, hanem a dolog feletti hatalom megszerzése. Ezért nemcsak a tényleges birtokbavétel tekinthető átadásnak, hanem minden olyan mód, amely kétségtelenné teszi, hogy a dolog az átruházó hatalmából a megszerző hatalmába kerül. A jogi uralom megszerzésével tekinthető a dolog átadottnak. Az átadás különleges esetei:

·       brevi manu traditio: a dolog tulajdonjogát megszerző fél már korábban a dolog birtokában volt  ( pl. az általa korábban  bérelt dolgon szerez tulajdonjogot a vevő)

·       constitutum possesorium: a korábbi tulajdonosnál marad a dolog,  nem történik meg a dolog tényleges fizikai átadása, de a jogi uralmat megszerzi a tulajdonos (Pl. az eladó bérlőként bennmarad az eladott lakásban)

·       longa manu traditio: a tulajdonos felhagy a dolog felett gyakorolt hatalmával valamely megállapodás alapján, s ezáltal teszi lehetővé, hogy annak tulajdonjogát egy másik megszerezze. (pl. otthagyja az eladott dolgot a telephelyen, ahol a vevő vagy megbízottja átveheti azt)

·       cessio vindicationis: a dolog eleve 3. személy birtokában van (pl. 3. személy bérli a dolgot, amit a tulajdonos elad, de a vevő ténylegesen nem kerül birtokba, a bérlő továbbra is bennmarad a lakásban.)

Az átadás lényege tehát, hogy annak eredményeként a dolog az átruházó hatalmából a tulajdonjog megszerzőjének hatalmába kerül, de ez a hatalom nem fizikai, hanem inkább jogi uralmat jelent.

2. Érvényes jogcím

Ingó dolgon tulajdonjogot szerezni csak érvényes jogcím alapján lehet. A magyar jogban tehát a kauzális tradíció elve érvényesül: kauza, mert a szerzéshez kell a jogcím (pl. az adásvételi szerződés) s tradíció, mert kell az átadás.

A jogcímnek (a szerződésnek) érvényesnek, létezőnek és hatályosnak kell lennie.

3. A felek tulajdon átruházására irányuló szándéka, akarata

Ehhez szorosan kapcsolódik az érvénytelenség kérdése. (Ha hiányzik a tényleges akarat, pl. mert a szerződés színlelt, vagy az egyik fél tévedésben van, a szerződés érvénytelen)

4. A tulajdonostól való szerzés

Mivel származékos tulajdonszerzésről van szó, a szerző csak akkor válhat tulajdonossá, ha az átruházó tulajdonos volt. De törvény kivételt tehet: ezek a nem tulajdonostól való tulajdonszerzés esetei. Ezek is csak ingókra vonatkoznak! (Ez tulajdonképpen eredeti szerzés, hiszen nem a tulajdonostól történik a tulajdonszerzés, hanem a törvény alapján.)

A.   Kereskedelmi forgalomban eladott dolgon a jóhiszemű vevő akkor is tulajdonjogot szerez, ha az eladó nem volt tulajdonos. Ennek tehát 3 feltétele van

-     Kereskedelmi forgalomban való szerzés. A kereskedelmi forgalmat az eladó pozíciója határozza meg. Akkor beszélhetünk kereskedelmi forgalomban szerzett dologról, ha

·       az eladó az adott dologra vonatkozó kereskedéshez szükséges engedéllyel rendelkezik

·       saját nevében jár el,

·       a szerződést  a jogszerűen végzett üzleti tevékenysége keretén belül köti

·       olyan dologra, amelyet a rendszerinti üzletszerű és jogszerű gazdasági tevékenysége körében értékesít. (Ha pl. egy műszaki áruházban az eladó aranyláncot ad el, az a fenti feltételeknek nem felel meg.)

Ez azt jelenti, hogy kereskedelmi forgalomban akár lopott dolog tulajdonjogát is meg lehet szerezni.

-     Jóhiszemű legyen a vevő: nem tudta, és kellő körültekintés mellett nem is kellett arról tudnia, hogy a másik fél nem tulajdonos. A szerzőnek kell bizonyítania a jóhiszeműségét. Ha ezt nem tudja bizonyítani, nem szerezhet tulajdont. (Pl .kizárja a jóhiszeműséget az indokolatlanul alacsony ár, a szokatlan eladási mód, a gyanús viselkedés az eladó részéről)

-     Ellenérték fejében történjen a szerzés: (fizessen érte vételárat)

B.   Kereskedelmi forgalmon kívül is tulajdonjogot szerez az, aki a dolgot

-   jóhiszeműen és

-   ellenszolgáltatás fejében

-   olyan személytől szerzi meg,  akire azt a tulajdonos rábízta. (pl. letétbe adja, kölcsönadja 3. személynek.) De nem azzal bízza meg a tulajdonos ezt a 3. személyt, hogy az átruházza a dolog tulajdonjogát. Nem megbízza, hanem rábízza a dolgot. Ebből következik hogy kereskedelmi forgalmon kívül bűncselekményből származó dolgon nem lehet tulajdonjogot szerezni. Ilyenkor a szerzés kockázatát a vevő viseli. Annak a kockázatát viszont a tulajdonos viseli, hogy az a személy, akire rábízta a dolgot, esetleg eladja azt 3. személynek. Az eredeti tulajdonost azonban ilyenkor megilleti a visszaváltás joga, azaz visszaválthatja a dolgot az első szerzéstől számított 1 éven belül. Ez egy törvényen alapuló vételi jog, hiszen az eredeti tulajdonos az ellenszolgáltatás megtérítése fejében egyoldalú nyilatkozattal megszerezheti a dolog tulajdonjogát. (Az új tulajdonos nem tagadhatja meg a visszaadást, ha az eredeti tulajdonos visszafizeti neki a vételárat)

Ennek az első két esetnek az indoka a forgalom biztonsága.

C.   Pénz vagy bemutatóra szóló értékpapír.Az indok a korlátlan helyettesíthetőség. Pénz alatt a törvényes fizetési eszközt kell érteni.

II. Feldolgozás

Valaki anélkül, hogy erre jogosult vagy kötelezett volna, másnak a dolgából saját munkájával másfajta dolgot állít elő. (pl. követ megmunkálja, szobor lesz belőle) Ha a megmunkált dolog visszaállítható eredeti állapotába, nem merülhet fel a tulajdonlás kérdése, csak akkor, ha nem lehet visszaállítani az eredeti állapotot. A feldolgozás jogkövetkezményei:

-      ha  a feldolgozó jóhiszemű volt (nem tudta, és nem is kellett tudnia kellő körültekintés mellett, hogy a feldolgozott dolog másé): az anyag tulajdonosa választ, hogy

·     igényt tart-e a létrejött új dologra, s megtéríti a feldolgozó munkájának az értékét, vagy

·      nem tart igényt a dologra, s ekkor a feldolgozónak kell megtérítenie az anyag árát.

·     Ha a munka értéke jelentősen meghaladja az anyag értékét, a feldolgozó szerzi meg a dolog tulajdonjogát, de meg kell térítenie a feldolgozott anyag értékét.

-      Ha rosszhiszemű volt, minden esetben az anyag tulajdonosa választ. Ha a dolgot választja, a gazdagodását kell megtérítenie a feldolgozónak.

-      Ha az újonnan keletkezett dologra senki nem tart igényt, értékesítik azt, és a vételárat megfelelő arányban elosztják egymás között.

III. Dologegyesülés

Több tulajdonos dolga oly módon egyesül, hogy az így egyesült anyagok szétválasztása

-      vagy  jelentős költséggel járna,

-      vagy aránytalan károsodással,

-      vagy egyáltalán nem is lehet szétválasztani.

Ilyenkor közös tulajdon keletkezik. Ha valamelyik fél nem kívánja a közös tulajdont fenntartani, az, akinek a dolga nagyobb értékű volt, választhat, hogy

-    igényt tart-e az így egyesült dologra, ha igen, övé lesz a tulajdonjog, s a többi tulajdonost kártalanítania kell.

-    Ha nem tart rá igényt, a dolgot átadja a másiknak, s igényt tarthat az ő dolga értékére.

-    Nem választhat az a személy, aki maga idézte elő rosszhiszeműen az  egyesülést. Ilyenkor csak jogalap nélküli gazdagodás címén lehet követelése.

-    Ha senkinek nem kell a dolog, azt értékesítik, s a befolyt vételárat arányosan elosztják egymás között.

IV. A termékek, a termények és a szaporulat elsajátítása

A régi jogi terminológia ezt az intézményt gyümölcsszedésnek nevezte.

A gyümölcsöző dolog tulajdonosa jogosult a dologból folyó hasznokat szedni, ezért azokon az elválással vagy elválasztással, mint önállóvá vált dolgokon tulajdonjogot szerez. A gyümölcsszedéssel való tulajdonszerzésnek akkor van gyakorlati jelentősége, ha az elválasztásra nem a tulajdonos, hanem más személy van feljogosítva. (Ilyen esetben vitatott, hogy ez eredeti, vagy származékos szerzésmód. Korábban eredetinek számított,de van olyan álláspont, hogy ha a gyümölcsszedésre a tulajdonos jogosítja fel a jogosultat, akkor származékos.)

A termék, termény, szaporulat elsajátítására az jogosult, akinek:

-      más dolgán olyan joga van, amely őt a termékek, a termények vagy a szaporulat tulajdonbavételére jogosítja és

-      annak a dolognak a jóhiszemű birtokosa, amelyikből a termék, termény, szaporulat származik

Ennek a jogosultságnak az alapja lehet:

-      korlátolt dologi jog (pl. haszonélvezet)

-      jóhiszemű birtoklás

-      kötelmi jogviszony (pl. haszonbérlet)

Az elsajátítás szabályai:

-      az elválasztott dolog tulajdonjogát az elválasztásra jogosult (pl. haszonélvező, haszonbérlő) az elválasztással szerzi meg.

-       Ha az elváláskor a jogosultnak nincs birtokában a fő dolog, akkor a birtokbavétellel szerzi meg a tulajdonjogot.

-       Előfordulhat, hogy a gyümölcsszedés joga idő előtt megszűnik és a jogosult ezért nem szerezhet tulajdonjogot azon a terméken, terményen, vagy szaporulaton, amelynek létrehozásával kapcsolatban jelentős munkát végzett. Ilyen esetben a korábbi jogosult követelheti a termék természetbeni kiszolgáltatását a munkája, illetve meg nem térülő költségei arányában..

-      A jogosulatlan, de jóhiszemű birtokos az elválással szerez tulajdonjogot. A jóhiszemű birtokos azonban a szaporulaton csak addig szerez elválással tulajdonjogot, amíg rosszhiszeművé nem válik, vagy a dolgot tőle a bíróság, vagy a jegyző előtt vissza nem követelik.

V. A vadak, a halak tulajdonjogának megszerzése

A vadak, továbbá a folyóvizekben és a természetes tavakban élő halak, valamint más hasznos víziállatok főszabály szerint az állam tulajdonában vannak.

Kivétel:

-      A vadászterületen elejtett, elfogott, illetőleg elhullott vad a vadászatra jogosult tulajdonába kerül. A nem vadászterületen elhullott vad és hullatott agancs annak a jogosultnak a tulajdonába kerül, akinek a területéről a vad odakerült. A  vadászati jog a vadászterület tulajdonosát illeti meg. Ha a területnek egy tulajdonosa van, a vadászati jog önálló, ha több (ideértve az államot is) akkor társult. A vadászatra jogosult e jognak a gyakorlását  másnak átengedheti, ill. a vadászati jogot haszonbérbe adhatja.. A vadászati jog tartalma:

·     a vadászati területen élő vad elejtése vagy elfogása,

·     az elhullott vad és a hullatott agancs elsajátítása,

·     a szárnyas vadak tojásainak gyűjtése (ezek jogok)

·     a vad és a vad élőhelyének védelme,

·     tervszerű vadgazdálkodás,

·     vadvédelmi hozzájárulás fizetése

-      A folyóvizekből és a természetes tavakból kifogott halak és más víziállatok annak a tulajdonába kerülnek, akinek az állam, mint e vizek tekintetében a halászati jog jogosultja, e jog gyakorlását átengedte. Ugyanez a helyzet a holtág, a bányató és a víztározó esetében. Az egyéb vizekben élő halak, s más víziállatok esetén a vízterület tulajdonosát illeti meg a halászati jog, ami önálló, ha a halászati vízterület kizárólag egy személy tulajdonában van. Ha a halászati vízterület több személy tulajdonában van, a halászati jog a tulajdonosokat közösen illeti meg. Ez az ún. társult halászati jog, A halászati jog jogosultja e jog gyakorlását  másnak átengedheti. A kifogott hal és más hasznos víziállat tulajdonjogát a kifogással a halászati jog gyakorlására jogosult szerzi meg. (A ki nem fogott és a kifogott víziállat tulajdonjoga tehát csak akkor válik el, ha a vízterület tulajdonosa az őt megillető halászati jog gyakorlását másnak átengedi.) A nem a jogosult által kifogott hal, valamint más hasznos víziállat főszabály szerint a halászati jog gyakorlására jogosult tulajdonába kerül.

VI. Öröklés

Az örökös az örökhagyó halálának a pillanatában (ipso iure) megszerzi mindazoknak a dolgoknak a tulajdonjogát, amelyek a halál időpontjában az örökhagyó tulajdonában állottak és a hagyatékához tartoznak.

Az ingatlan származékos szerzésmódjai

-      átruházás

-      beépítés

-      ráépítés

-      növedék

-      öröklés

I. Átruházás

Feltételei:

1. Átruházásra irányuló szándék mindkét fél részéről

2. Érvényes jogcím: ez tipikusan valamilyen szerződés (pl. az adásvételi szerződés). Ahhoz, hogy a szerződés érvényesen létrejöjjön, meg kel felelnie az adott szerződésre előírt érvényességi feltételeknek. (ne merüljön fel érvénytelenségi ok a szerződéssel kapcsolatban). Az ingatlan adásvételi szerződésre pl. a Ptk. érvényességi feltételként az írásbeli formát írja elő. Ehhez elegendő az egyszerű magánokirati forma. Ez már köti a feleket, kötelmi igényt keletkeztet a vevő számára ahhoz, hogy kérhesse tulajdonjoga ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzését. (Maga a szerződés még nem keletkezet tulajdonjogot.) A XXV.PED foglalkozik az ingatlan létrejöveteli és alaki érvényességi kérdéseivel.

3. Ingatlan-nyilvántartási bejegyzés (nem átadás). Ehhez két feltétel kel:

-      a korábbi tulajdonos bejegyzési engedélye (ez felletethető meg az ingókhoz viszonyítva az átadásnak, hiszen ezzel fejezi ki az átruházó, hogy átadja a dolog feletti uralmat a szerzőnek.)

-      az Inytv-ben foglalt feltételeknek megfelelő okirat tartalmazza a felek szerződést

Ha az eladó nem ad bejegyzési engedélyt, vagy nem hajlandó a megfelelő okirati formában megkötni a szerződést, a vevő bírósághoz fordulhat, s keresetében kérheti az érvényes szerződés alapján, hogy a bíróság ítéletével pótolja a bejegyzési engedélyt és a bejegyzésre alkalmas okirati formát.

4. tulajdonostól való szerzés

Ingatlan többszöri eladása / birtokkal megerősített jogcím védelme

Akkor merül fel, ha az eladó a dolgot több személynek eladja egymástól függetlenül. Ha mindenkinél megvan az érvényes jogcím, az lesz a tulajdonos, aki

-      elsőként jóhiszeműen birtokba lépett (függetlenül az iny-i bejegyzéstől) Jóhiszemű, ha semmilyen jel nem utal arra, hogy más már megvette

-      ha ilyen nincs, akinek a tulajdonjogát a ingatlan-nyilvántartásba bejegyezték

-      ha ilyen sincs, az első szerző

II. Beépítés és a ráépítés

Sajátos dologegyesülés, ezért nem az arra vonatkozó szabályok szerint történik a rendezés.

A kiindulópont, hogy az épület osztja a föld jogi sorsát (aedifitium solo cedit elve). Az inaedificationak két esete van:

1. beépítés: idegen anyaggal saját telekre épít az építkező.

Ha valaki idegen anyaggal a saját földjére, vagy a használatában álló földre épít, megszerzi az anyag tulajdonjogát, de az anyag értékét köteles megtéríteni a tulajdonosnak. A jó- vagy rosszhiszeműség közömbös. Ez a szabályozás diszpozitív!.

2. ráépítés: ha valaki anélkül, hogy erre jogosult lenne, idegen földre épít. A ráépítés esetén tehát saját anyaggal idegen telekre épít az építkező.

Itt is diszpozitív szabályozás érvényesül!!! Ha ettől eltérően kívánnak megállapodni a felek, ezt írásban kell rögzíteniük. Ilyenkor az ingatlan-nyilvántartásba önálló ingatlanként kerül feltüntetésre az épület, s erre lesz bejegyezve a ráépítő tulajdonjoga.

A PK 7. sz. állásfoglalás értelmezi a ráépítés szabályait.

A ráépítés jogkövetkezményei:

-      Alapeset: ez független a ráépítő jó- vagy rosszhiszeműségétől

·     a föld tulajdonosa megszerzi az épület tulajdonjogát, de a gazdagodását meg kell térítenie a ráépítő részére. (A diszpozitív szabály a föld tulajdonosát védi)

·     A föld tulajdonosa azonban kérheti, hogy a bíróság kötelezze a ráépítőt a föld egészének vagy egy részének a megvásárlására. (Egy részének a megvásárlására akkor, ha a föld megosztható).

§   Ha a föld egészét veszi meg a ráépítő,  az elszámolás időpontjában fennálló forgalmi érték az irányadó az elszámolás során. (Ha a bíróság dönt ebben a kérdésben, akkor az elszámolás időpontja az ítélet meghozatalának a napja.)

§   Ha a föld meghatározott részét  veszi meg a ráépítő, akkor is az elszámolás időpontjában irányadó forgalmi értéket kell megfizetnie, de ezen felül még a visszamaradó telekrész értékcsökkenéséért kártalanítást is  kell fizetnie. Ez független a jó-vagy rosszhiszeműségtől.

-      Speciális esetek: ezek csak akkor alkalmazhatók, ha a ráépítő jóhiszemű (rosszhiszeműség esetén, ill. ha a  föld tulajdonosa olyan időpontban tiltakozott az építkezés ellen, amikor az eredeti állapot visszaállítása nem okozott volna aránytalan károsodást, nem alkalmazható).

·       Ha az épület értéke lényegesen meghaladja a föld értékét,

§     a ráépítő szerzi meg a föld és az épület tulajdonjogát is. (Az, hogy mikor haladja meg lényegesen, a konkrét esetben bírálható el.)

§     De a föld tulajdonosa kérheti az elváló tulajdonjogot, vagyis, hogy a ráépítőé legyen az épület, s az övé továbbra is a föld tulajdonjoga. Ekkor a ráépítő javára földhasználati jog jön létre az épület által elfoglalt földre. A földhasználati jogért ellenértéket kell fizetni, az elszámolás időpontjában irányadó értéken.

a 7.PK. részletezi, hogy mikor van lehetőség az elváló tulajdonjog megállapítására:

v   ha a földtulajdonos kéri

v   ha a felek írásban megegyeznek

v   ha maga a ráépítő kéri ezt a perben, és ehhez hozzájárul a földtulajdonos  (Ez az utóbbi két eset is úgy értelmezendő ui. hogy a földtulajdonos kéri)

·       Ha valaki más tulajdonában álló házat bővít, hozzáépít, átépít, vagy úgy építkezik a telekre, hogy azon már áll épület, a ráépítéssel közös tulajdon keletkezik.

§   bővítés: pl. egy fürdőszobát létesít.

§   hozzáépít: ez nagyobb volumenű, pl. egy lakrészt létesít,

§   átépít: a főfalak megmaradnak, de az épület belső szerkezete megváltozik,

§   egy másik épületet épít a meglévő mellett.

A tulajdoni arányok megállapítása úgy történik, hogy az egész ingatlan értékéhez képest meg kell vizsgálni a ráépített rész értékét, s ennek az aránynak megfelelően kell kiszámítani a tulajdoni hányadokat. Nem minősülnek ráépítésnek az épület szerkezetét nem érintő karbantartási, felújítási, korszerűsítési és más hasonló építési munkák. (Pl. burkolólap lerakása.)

Egyebekben a ráépítésre a túlépítés szabályait kell alkalmazni, azaz:

-      A földtulajdonos csak akkor kérheti, hogy a ráépítő az egész földet vegye meg, ha

·       a föld a ráépítés következtében használhatatlanná vált, vagy

·       valamely jog vagy foglalkozás gyakorlása lehetetlenné, vagy

·        számottevően költségesebbé vált.

-      Rosszhiszemű ráépítővel szemben kérhető az épület lebontása, de csak akkor, ha az nem ütközik az okszerű gazdálkodás követelményébe.

-      Nincs keresethez kötöttség, a kereseti kérelemtől eltérő döntést is hozhat  a bíróság, de olyan dö9ntést nem hozhat, amelyik ellen mindegyik fél tiltakozik.

Ráépítés esetén tehát a tulajdonszerzési lehetőségek:

-      a föld tulajdonosa szerzi meg az épület tulajdonjogát is

-      az építkező szerzi meg az épület és a föld tulajdonjogát is

-      elváló tulajdonjog keletkezhet földhasználati jog mellett

-      közös tulajdon keletkezhet

-      (az épület lebontása - ilyenkor nincs tulajdonszerzés)

III. Növedék

A növedék (accessio) sajátos alkotórész, amely  utóbb válik a föld alkotórészévé. Amiatt, hogy a növedék is alkotórész, igaz rá a szabály: oly mértékben van a földdel tartósan egyesítve, hogy az elválasztással a föld értéke, használhatósága számottevően csökkenne, illetve az elválasztott rész elpusztulna. A növedék keletkezhet

-      mesterségesen, tipikusan ilyenek:

·     az épületek, egyéb építmények  és

·     az elültetett növények

-      természetes folyamat következménye is lehet: például:

·     a vadon növő fa esete,

·     az iszapolás,

·     a parthoz sodródó földdarab.

A növedék tulajdonjogát fő szabály szerint a földtulajdonos szerzi meg. Kivétel:

-      termék, termény, szaporulat esetén, ha azok tulajdonjoga más jogviszony alapján mást illet.

-      sziget (mert ez állami tulajdonba kerül),

-      elhagyott folyammeder (mert ez állami tulajdonba kerül).

-      épület,  ha az ingatlan tulajdonosától eltérő tulajdonba kerül

IV. Öröklés

Az örökös az örökölt ingatlan tulajdonjogát az örökhagyó halála pillanatában ingatlan-nyilvántartási bejegyzés nélkül szerzi meg.

A tulajdonjog  megszűnése

1. Relatív megszűnési módok

A tulajdonjog megszűnésének rendes módja az, hogy a dolog gazdát cserél, azaz a dolog tulajdonjogát más szerzi meg. Ezért ilyenkor a tulajdonjog csak relatíve, vagyis csak az előző tulajdonos tekintetében  szűnik meg, hiszen  egyúttal  az új tulajdonos javára tulajdonjog keletkezik. Ezért a relatív megszűnési módok ugyanazok, mint a tulajdonjog megszerzésének esetei.

2. Abszolút megszűnési módok

A dolog mindenkire nézve megszűnik, azaz a korábbi tulajdonos tulajdonjogának megszűnésével egyidejűleg senkinek a javára nem keletkezik új tulajdonjog. Esetei:

-      elhagyás (derelictio): a tulajdonos az ingó dolgot a tulajdonjoga feladásának szándékával elhagyja. Az elhagyás csak tudatosan, szándékosan történhet, az egy kifejezett vagy ráutaló magatartással megnyilvánuló jognyilatkozat (pl. valaki kirakja a kuka mellé a megunt ruháit), de sohasem vélelmezhető. Az elhagyott dolog uratlanná válik. Nem szüntethető meg elhagyás útján a tulajdonjog

·     az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett ingatlanra vonatkozóan (mert a bejegyzett tulajdonjog akkor is fennáll, ha a tulajdonos nem gyakorolja a tulajdonosi jogait, és mert a tulajdonjog törlését egyoldalúan nem lehet kérni.)

·     a forgalomképtelen dolgokra (pl. az állam tulajdon kizárólagos tárgyai, önkormányzati törzsvagyonba tartozó dolgok)

-      ha a dolog, mint a tulajdonjog szükségképpeni közvetett tárgya, megsemmisül.

Közös tulajdon

I. A közös tulajdon fogalma

Olyan jogközösség, amelyben ugyanazon dolgon a tulajdon több személyt eszmei hányadok alapján illet meg.

Egy dologról van szó, ahol a tulajdonjog csak eszmeileg oszlik meg a tulajdonostársak között, a dolog minden egyes részen fennáll az eszmei tulajdoni hányad, akkor is, ha a használat megoszlik a felek között.

Tulajdonközösség keletkezik a tulajdonosok között.

II. A közös tulajdon keletkezése

alapja lehet:

-      szerződés (pl. többen vásárolnak meg egy dolgot) vagy más jogügylet (pl. végrendelet)

-      jogszabály (polgári jogi társaságnál, öröklés útján)

-      bírósági, hatósági határozat (ez kivételes)

A közös tulajdon keletkezésekor rendelkezni kell a tulajdonostársakat megillető tulajdoni hányadok mértékéről (tört formájában pl. 1/2-1/2) Kétség esetén a tulajdoni hányadok mértéke egyenlő, ez egy törvényi vélelem, de bármelyik tulajdonostárs kérheti a bíróságtól a tulajdoni hányadok megállapítását (arány-megállapítási per)

Tárgya lehet ingó és ingatlan is. Ingatlan esetén a tulajdoni hányadokat feltüntetik az ingatlan-nyilvántartásban.

III.A tulajdonostársak belső jogviszonya

1. Birtoklás, használat

Mindegyik tulajdonostárs jogosult az egész dolog birtoklására és használatára, de  nem gyakorolhatja e  jogát a többi tulajdonos jogainak sérelmével. Egyebekben a felek megállapodására van bízva a birtoklás és a használat kérdése. (Eltérhetnek a tulajdoni hányadoktól a megállapodás során.) A megállapodásban a tulajdonostársak

-      Megoszthatják a birtoklást és a használatot térben ( pl. kijelölik, hogy ki melyik részét használja a háznak) és

-      időben (pl. páros hónapban az egyik, páratlanban a másik tulajdonostárs használja a közös tulajdonukat képező nyaralót) is.

-      Engedhetnek többlethasználatot valamelyiknek  ahhoz képest, mint amennyi a tulajdoni hányad alapján őt megilletné. Ilyenkor rendelkezni kell a többlethasználati díj mértékéről, vagy az ingyenességről (szívességi használat)

Ha nincs egyhangú megállapodás a tulajdonostársak között, szótöbbségi határozatot kell hozni. Ha ez sérti a kisebbség jogait, a kisebbség bíróság előtt megtámadhatja a szótöbbséges határozatot. (megtámadási kereset)

A szavazati jog a tulajdoni hányad arányában illeti meg a tulajdonostársakat.

2. Hasznok, hasznosítás

A dolog haszna tulajdoni hányaduk arányában illeti meg a tulajdonostársakat. Ha a haszon oszthatatlan, azon is közös tulajdon keletkezik. (Pl. a közös tulajdonban álló tehén borja)

A hasznosítás kérdésében szótöbbségi határozattal döntenek. A kisebbséget itt is megilleti a megtámadás joga.

Ha szótöbbségi határozattal nem tudnak dönteni a birtoklás, használat és hasznosítás kérdésben, bármelyik fél kérheti, hogy ezekben a kérdésekben a bíróság határozzon.

3. Kárveszély- és teherviselés

Tulajdoni hányaduk arányában viselik a tulajdonostársak a dologban bekövetkezett kárt és a dologgal kapcsolatos közterheket (pl. adó), kiadásokat, költségeket is.

Költségek kérdése:

-      az állagmegóváshoz szükséges költségek: bármelyik fél eszközölheti, (pl. csőtörés van a lakásban, bármelyik megcsináltathatja), de lehetőséghez mérten értesíteni kell erről a többi tulajdonostársat, kivéve, ha halaszthatatlan intézkedésről van szó. (Ezt a költséget is a tulajdoni hányadok arányában viselik.)

-      a rendes gazdálkodás körét meg nem haladó kiadások (hasznos kiadások): szótöbbséggel határoznak

-      a rendes gazdálkodás körét meghaladó kiadások (fényűző kiadások): egyhangú határozat kell (pl. a ház átalakítása)

Ha a Ptk. szótöbbségi határozatot ír elő valamilyen kérdésben, a kisebbség a jogát sértő határozat ellen megtámadási keresetet nyújthat be a szótöbbségi határozat ellen. Ez a kereset nem gátolja a határozat végrehajtását, de a bíróság felfüggesztheti azt.

Bírósághoz lehet fordulni abban az esetben is, ha nem tudják eldönteni, hogy az adott kiadás szükséges-e az állag fenntartásához.

IV. A tulajdonostársak külső jogviszonya

1. Rendelkezési jog

A./ az egész dolog feletti rendelkezés:

Ehhez a tulajdonostársak egyhangú határozata szükséges.. Ha valamelyik tulajdonostárs elfogadható, méltányolható indok nélkül nem járul hozzá az egész dolog feletti rendelkezéshez,  nyilatkozatát a bíróság ítélettel pótolhatja, ha azt állapítja meg, hogy a hozzájárulás megtagadásával  joggal való visszaélést valósít meg az érintett tulajdonostárs.

B./ a saját tulajdoni hányad feletti rendelkezés

Saját tulajdoni hányadával alapvetően szabadon rendelkezhet mindegyik tulajdonostárs. De ennek van korlátja. Adásvétel, bérlet és haszonbérlet esetén a többi tulajdonostársat elővásárlási jog, előbérlei és előhaszonbérleti jog illeti meg, ha a a tulajdonostára a saját tulajdoni hányadára adásvételi, bérleti vagy haszonbérleti szerződést kíván kötni 3. személlyel.

Az elővásárlási jog: ha a tulajdonos a saját tulajdoni hányadát el kívánja adni, a kívülről érkező vételi ajánlatot teljes terjedelmében köteles az elővásárlási jogosulttal közölni, s ha a jogosult az ajánlat tartalmát teljes terjedelmében magáévá teszi, a szerződés az eladó és az elővásárlási jogosult között jön létre..

-      amennyiben el kívánja adni: Az elővásárlási jog  egy feltételes alakító jog. A feltétel az, hogy a tulajdonos el akarja adni a saját tulajdoni hányadát.

-      kívülről érkezik a vételi ajánlat: 3. személy, s nem egy másik tulajdonostárs részéről érkezik a vételi ajánlat. (Ha az egyik tulajdonostárs egy másik tulajdonostársnak akarja eladni a tulajdoni hányadát, ezt minden további nélkül megteheti, itt nincs elővásárlási jog. Ilyenkor csökken a tulajdonostársak száma, s a vevő tulajdonostárs tulajdoni hányada nő)

-      Teljes terjedelmében kell közölni a vételi ajánlatot az elővásárlási jog jogosultjával. (Vételár összege, teljesítési határidő)

-      Teljes terjedelmében el kell fogadni a vételi ajánlatot ahhoz, hogy gyakorolni tudja az elővásárlási jogát a jogosult.

-      Valamennyi tulajdonostárssal közölni kell az ajánlatot, kivéve, ha ez  aránytalan nehézséggel vagy  jelentős késedelemmel járna. Ez főleg akkor állapítható meg, ha nagyon sok tulajdonostárs van, vagy ismeretlen helyen tartózkodnak

-      A közlés formája: a közlésnek és az elfogadásnak olyan formában kell megtörténnie, mint amilyen forma a szerződésre elő van írva (ha ingatlanra vonatkozik, írásban)

-      A nyilatkozattételre nyitva álló idő: a körülményekhez mérten megfelelő határidőt kell szabnia az eladónak arra, hogy az elővásárlási jog jogosultja nyilatkozzon, élni kíván-e a jogával.

-      Az elővásárlásra jogosult nyilatkozata

·       ha élni kíván az elővásárlási jogával, kifejezetten nyilatkoznia kell erről.

·       Ha nem nyilatkozik a megfelelő határidő alatt, az azt jelenti, hogy nem kíván élni a jogával.

·       Kifejezetten nyilatkozik, hogy nem kíván élni e jogával. (Nem lemond az elővásárlási jogáról, hanem nem kíván élni vele., az elővásárlási jogról nem mondhat le)

-      Ha sérül az elővásárlási jog, azaz  nem hívja fel a tulajdonostárs a jogosultat, hogy kíván-e élni az elővásárlási jogával, a 3. személlyel megkötött szerződés relatív hatálytalan lesz, azaz a jogosult kérheti a bíróságtól, hogy állapítsa meg a szerződés relatív hatálytalanságát, s azt, hogy a szerződés közte és az eladó között jött létre. A bíróság ebben a perben vizsgálja a jogosult teljesítőképességét és nyilatkozatának komolyságát (tehát hogy valóban meg akarja-e venni az eladó tulajdoni hányadát).

-      Ha felhívja ugyan, de utóbb módosul a 3. személy ajánlata oly módon, hogy az kedvezőbb az elővásárlási jogosultra nézve (pl. alacsonyabb a vételár), azt újból közölni kell a jogosulttal.

-      Ha több elővásárlási jogosult van, az elővásárlási jog sorrendje:

·       az első, akinek joga külön jogszabályi rendelkezésen alapul (speciális elővásárlásra jogosult). Ha ilyen nincs, vagy nem kíván élni a jogával.

·       a tulajdonostársak:

§     ha megosztva akarják megvenni, mindegyikük tulajdoni hányada nő úgy, amilyen arányban  megvették az eladott tulajdoni hányadot

§     ha mindegyik az eladni kívánt tulajdoni hányadot teljes egészében meg akarja venni, az eladni szándékozó választ, hogy melyiknek adja el

·        a szerződésen alapuló elővásárlási jog (PK 8. 9.)

2. Tulajdonvédelem

Bármely tulajdonostárs bármely tulajdonvédelmi eszközzel egyedül is felléphet az egész dolog védelme érdekében.

V. A közös tulajdon megszüntetése

Senkit nem lehet arra kötelezni, hogy tulajdonközösségben legyen másokkal, Bármelyik tulajdonostársat megilleti az a jog, hogy kérje a tulajdonközösség megszüntetését, erről a jogról érvényesen lemondani nem lehet. Ez a tulajdonostársak alanyi joga. E jog gyakorlása azonban nem lehet joggal való visszaélésszerű (nem sértheti a másik tulajdonostárs jogos érdekeit.) Ha joggal való visszaélésszerűen kívánja gyakorolni a tulajdonostárs ezt a jogát, a bíróság el fogja utasítani a keresetet.

A felekre van bízva, hogy miként kívánják megszüntetni a közös tulajdont.

Ha nem tudnak megállapodni, bármelyik tulajdonostárs a bíróságtól kérheti a közös tulajdon megszüntetését.

-      A perben valamennyi tulajdonostársnak perben kell állnia. Aki(k) kéri(k) a megszüntetést, az(ok) a felperes(ek), a többi tulajdonostárs az alperes.

-      Az ilyen perben nincs kereseti kérelemhez kötöttség, a keresettől eltérő módon is megszüntetheti a bíróság a közös tulajdont, de olyan módot nem választhat, amelyik ellen valamennyi tulajdonostárs tiltakozik

-      A bíróságot egy sorrend köti a  megszüntetési módok között:

·        természetbeni megosztás: ha a dolog fizikailag  megosztható, elsősorban így kell megszüntetni a közös tulajdont, ami azt jelenti, hogy mindegyik tulajdonostárs a tulajdoni hányadának megfelelő részt kap.(Ha valaki többet kapna, a különbözet érdekét meg kell térítenie.) A megosztáshoz ingatlan esetén hatósági engedély kell. Ezzel megszűnik a közös tulajdon, s az egyes részek kizárólagos tulajdonba kerülnek.

·        magához váltás: A  magához váltás azt jelenti, hogy a bíróság a közös tulajdon tárgyait, vagy azok egy részét megfelelő ellenérték fejében egy vagy több  tulajdonostárs tulajdonába adja.. Ilyenkor vizsgálni kell a magához váltó fizetőképességét. A megváltási árat a bíróság állapítja meg. Főszabály szerint magához váltásra csak beleegyezése esetén kötelezhető a tulajdonostárs, kivéve, ha a közös tulajdonú ingatlanban bennlakó tulajdonostárs tulajdonába adja a bíróság a benn nem lakó tulajdonostárs tulajdoni hányadát, s ez nem sérti a bennlakó méltányos érdekeit.

·        Közös értékesítés. erre akkor kerülhet sor, ha a természetbeni megosztás nem lehetséges, vagy jelentékeny értékcsökkenéssel járna a megosztás, vagy gátolná a rendeltetésszerű használatot, vagy valamelyik félnek jelentős érdeksérelmet okozna, és megváltással sem szüntethető meg a közös tulajdon. Lényege, hogy a dolgot értékesítik, és a befolyt vételárat tulajdoni hányad alapján elosztják a tulajdonostársak között. Ez a bírósági ítélete alapján történik, a bírósági végrehajtás szabályai szerint hatósági árverés útján. Ilyenkor a legkisebb  vételárat a bíróság az ítéletében rögzíti. Az elővásárlási jog gyakorlása. a tulajdonostársakat ilyenkor is megilleti.

·        Speciális eset ingatlan esetében. a közös tulajdon társasház-tulajdonná való átalakítása. Itt kombinálódik a közös és a külön tulajdon: bizonyos helyiségek külön tulajdonba kerülnek, egyes helyiségek ill. épületrészek közös tulajdonban maradnak. Ilyenkor a társasház alapító okiratot a bíróság ítélete pótolja. (Pk. 10. 11)

Korlátolt dologi jogok

I. Bevezetés

A dologi jog lehet:

-    tulajdonjog: ez a teljes dologi jogi jogosultság,vagy

-    korlátolt  dologi jog: a tulajdonost megillető egyes részjogosítványok kiszakadnak, és más személynek   kerülnek átadásra. Ezek a kiszakított részjogosítványok a tulajdonos szempontjából dologi teherként jelentkeznek. Ezek csak időlegesen válnak le a tulajdonjogról. Ezekre a jogokra kétféle elnevezés van:

·     korlátolt dologi jog: mert a jogosultat nem illetik meg mindazok a jogok, mint a tulajdonost, csak részjogosítványok.

·     Idegen dologbeli jogok: más tulajdonában, idegen dolgon szerzi meg a jogosult   az  önállósult részjogosítványokat..

Ez is egy abszolút szerkezetű jogviszony, a jogosult bárkivel szemben védelemben részesül. A törvény egyértelműen nevesíti e jogokat. Két csoportjuk van:

·       használati jogok: a birtoklás, használat ill. a hasznok szedése önállósodik. Ide tartozik: földhasználati jog, haszonélvezet, használat, telki szolgalom

·       értékjogok: a dolog fedezetet jelent egy követelés biztosítására a jogosult számára. Ő a dolog értékére tart igényt, nem a vele járó jogok gyakorlására. Ezek tipikusan szerződést biztosító mellékkötelezettségek: a zálogjog és az óvadék.

II. Földhasználati jog

Ha az épület és a föld tulajdonjoga elválik egymástól, az épület tulajdonosát az épület fennállásáig a földre használati jog illeti meg. Ez a jog a Ptk alapján (ipso iure) illeti meg. az épület tulajdonosát.

Alanya az épület mindenkori tulajdonosa. Az épület tulajdonjogának örökléssel vagy átruházással történő megszerzése esetén az épület új tulajdonosát a földhasználati jog változatlan feltételekkel illeti meg.

Tárgya: vagy az egész föld, vagy föld egy része

Tartalma:

-      birtoklás,

-      használat,( a jogosultnak rendeltetésszerűen kell használnia a földet, ha nem így használja, az  joggal való visszaélésnek minősül.)

-      hasznok szedésének a joga,

-      a fenntartással együtt járó terhek viselése.

Esetei : (amikor elválhat a föld és az épület tulajdonjoga)

-      a törvény így rendelkezik (Ptk.)

-      a felek így állapodnak meg (ki kell térni a megállapodásnak arra is, hogy ingyenesen vagy ellenérték fejében történik, a földhasználat, ha ellenérték fejében azt egy összegben kell megfizetni, vagy rendszeresen visszatérően. Egy kötelmi megállapodás jön létre a felek között.)

-      ráépítés esetén: ha nem tudnak megállapodni, az ellenérték mértékét a bíróság állapítja meg.

III. Haszonélvezeti jog

A haszonélvezet személyes szolgalom, mivel egy konkrét személyhez tapad.

1. Fogalma: a haszonélvezeti jog jogosultja más tulajdonában lévő dolgot birtokolhatja, használhatja és hasznait szedheti.

A tulajdonosi triász első két jogosítványa tehát a haszonélvezőt illeti meg, de a rendelkezési jog marad a tulajdonosnál. Mindazokkal a jogosítványokkal, amelyek a haszonélvezőt illetik meg, a tulajdonos csak akkor élhet, ha azokkal a haszonélvező nem él.

2. Alanya: a Ptk. szabályaiból az következne, hogy csak természetes személy lehet, de ez már meghaladottá vált,  a gyakorlatban jogi személy is rendelkezik haszonélvezeti joggal.

Több személy is rendelkezhet egy dolgon haszonélvezettel. Ezek egymás közötti jogviszonyára a közös tulajdon belső jogviszonyára vonatkozó szabályok alkalmazhatók analógia útján.

3. Tárgya: lehet

-    ingó,

-    ingatlan,

-    de fennállhat jogon és követelésen is (pl. üdülési jog, tagsági jog). Ezt a jogot, amit a haszonélvezet terhel, korlátozni vagy megszüntetni csak a haszonélvező hozzájárulásával lehet.

-    Rendhagyó haszonélvezet, ha elhasználható dolgon, gazdasági felszerelésen, állatállományon áll. fenn. Ilyenkor a haszonélvező a rendes gazdálkodás által indokolt mértékben rendelkezhet ezekkel a dolgokkal, de a haszonélvezet megszűnésekor pótolnia kell ezeket, vagy az értéküket kell megtérítenie.(bizonyos mértékig tehát ilyen esetben a rendelkezési jogot is megkapja a haszonélvező.)

A haszonélvezet terjedelmét a keletkezésének az időpontja határozza meg.

4. keletkezése: a haszonélvezet alapja lehet:

-      szerződés, ebben az esetben a szerződésen felül szükség van  ingó esetében a dolog átadása, ingatlan esetében pedig az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzésre (konstitutív hatályú bejegyzés)

-      Jogszabály hozza létre: tipikus példája az  özvegyi jog, azaz a túlélő házastárs haszonélvezeti joga.

-      Bírósági és más hatósági határozat. (Ennél, és a jogszabály rendelkezése alapján létrejövő haszonélvezetnél a keletkezéshez további aktus nem szükséges. De ingatlan esetében ilyenkor is be kell jegyezni a haszonélvezeti jogot az ingatlan-nyilvántartásba, mert ha ez  nem történik meg, a haszonélvező csak a rosszhiszemű, vagy az ellenérték nélkül szerző féllel szemben hivatkozhat a haszonélvezeti jogára. (Ez a bejegyzés deklaratív hatályú.)

5. Időtartama: időleges jogosultság, korlátozott ideig, legkésőbb a jogosult haláláig áll fenn. Tehát haszonélvezeti jog nem örökölhető.

6. Tartalma:

-      a haszonélvező jogai:

·       birtoklás, használat, hasznok szedése, de ezeket csak rendeltetésszerűen gyakorolhatja.

·       a haszonélvezeti jog  gyakorlását átruházhatja (magát a haszonélvezeti jogot nem, csak annak a  gyakorlását, azaz a birtoklás, használat, hasznok szedésének a jogát)  Ezt megteheti ingyenesen is, de ellenérték fejében is. Ez utóbbi esetben fel kell ajánlani a tulajdonosnak a használat, hasznok szedésének ill. a birtoklásnak a jogát. Ha a tulajdonos ugyanolyan feltételekkel hajlandó megállapodni a haszonélvezővel, mint a 3. személy, neki kell átengedni a dolgot.

-      a haszonélvező kötelezettségei:

·       Viseli a dolog fenntartásával járó terheket, kivéve a rendkívüli javítási és helyreállítási költségeket. Ezeket is elvégeztetheti, ha a tulajdonos felszólításra nem végzi el azokat, s követelheti e költségeket a tulajdonostól.

·       Terhelik a  dolog használatával kapcsolatos kötelezettségek és közterhek.

·       A dologban bekövetkezett kárt viselnie kell, kivéve, ha bizonyítja, hogy úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.

·       Értesítési kötelezettség:a tulajdonost értesítenie kell a dolgot  fenyegető veszélyről vagy a már beállott kárról.

·       Tűrési kötelezettség: köteles tűrni, hogy a veszély elhárítására vagy  következményének megszüntetésére a  tulajdonos a szükséges intézkedéseket megtegye.

·       Visszaadási kötelezettség a haszonélvezeti jog megszűnésekor. A rendeltetésszerű joggyakorlásból eredő értékcsökkenést nem kell megtérítenie. A szükséges költségeit követelheti, ebből viszont a tulajdonos levonhatja a dologban bekövetkezett értékcsökkenést.

-      A tulajdonos jogai:

·     ellenőrizheti a haszonélvezet gyakorlását. Ha azt tapasztalja, hogy a haszonélvező nem rendeltetésszerűen használja a dolgot, vagy azt rongálja, vagy egyébként veszélyezteti a dolognak a haszonélvezet megszűnésekor történő visszaadását tiltakozhat, ha ez nem vezet eredményre, biztosítékot követelhet. (A biztosíték alapvetően egy tárgy lehet, amiből adott esetben a tulajdonos kártalaníthatja magát.) Ha a haszonélvező nem ad biztosítékot, a tulajdonos  bírósághoz fordulhat, s kérheti, hogy a bíróság a  biztosíték adásig függessze fel a haszonélvezet gyakorlását.

·     A tulajdonost e jogok azzal szemben is megilletik, akinek a haszonélvező a haszonélvezeti jog gyakorlását átengedte.

7. Megszűnés:

-      a haszonélvező lemond e jogáról (ez lehet ingyenesen és ellenérték fejében is),

-      megállapodással,

-      lejár az időtartam, amire a haszonélvezeti jog szól,

-      a haszonélvező meghal (a tulajdonos halála nem szünteti meg),

-      konfúzió (a haszonélvező lesz a dolog tulajdonosa).

-      A dolog elpusztul. De

·     A tulajdonos nem köteles helyreállítani a dolgot, de ha helyreállítja, a haszonélvezeti jog feléled. De ilyenkor a tulajdonos kérheti a haszonélvezeti jog korlátozását a dologra fordított összeghez mérten.

·     Ha a dolog helyébe más dolog lép, az lesz a haszonélvezet tárgya.

·     Ha  pénz lépett a helyébe, a haszonélvező követelheti, hogy  a tulajdonos ebből állítsa helyre a dolgot.

-      A túlélő házastárs haszonélvezeti joga megszűnik, ha  az özvegy új házasságot köt

IV. Használati jog

Ez egy korlátozott haszonélvezet. Két irányú a korlátozás::

-      mértéke: a jogosultat  csak a saját ill. a vele együttélő családtagjai szükségletei mértékéig illeti meg a birtoklás, használat és hasznok szedésének a joga.

-      A jog gyakorlását nem engedheti át másnak.

Egyebekben a haszonélvezet szabályait kell rá alkalmazni.

V. Telki szolgalom

A jogosultság egy telekhez kapcsolódik.

1. Fogalma: Egy ingatlan mindenkori birtokosa más ingatlanát meghatározott terjedelemben használhatja, vagy. követelheti, hogy a szolgalommal terhelt ingatlan birtokosa a jogosultságából fakadó valamely magatartástól tartózkodjon.

Lényeges, hogy birtokosról van szó, az közömbös, hogy ki a tulajdonos. Két ingatlant érint:

-      uralkodó telek,

-      szolgáló telek.

A Ptk. csak példálózva sorol fel eseteket a telki szolgalomra. Pl.

-    pince létesítése,

-    átjárás biztosítása,

-    vízellátás és vízelvezetés,

-    vezetékoszlop elhelyezése,

-    épület megtámasztása

-    és más hasonló célra.

2. Keletkezése. mindig van valamilyen szükséglet, amit csak a másik ingatlan használatával oldható meg. A másik ingatlan használata csak a szükséglet kielégítéséhez szükséges mértékig terjedhet.

-      Szerződéssel: ilyen esetben a haszonélvezeti jog alapítására vonatkozó szabályokat kell alkalmazni.

-      jogszabály  rendelkezése alapján. A Ptk. egyetlen szolgalmat hoz létre, a szükségbeli út szolgalmát. Ha egy ingatlan nincs összekötve megfelelő közúttal, a szomszédok kötelesek tűrni, hogy a jogosult földjeiken átjárjon.

-      Bírósági, hatósági határozat,

-      Elbirtoklás: ha tíz éven át gyakorolja ezt a jogot az uralkodó telek birtokosa, és a szolgáló telek birtokosa ez ellen  nem tiltakozik, az uralkodó telek birtokosa elbirtokolja ezt a jogosultságot.

3. Tartalma:

-    Valamely szükséglet kielégítését biztosítja ez a jogosultság, ezért terjedelme a szükséglet mértékéig behatárolt.

-    Gyakorlása során a szolgáló telek birtokosának érdekeit kímélve kell eljárnia a jogosultnak.

-     Nem átruházható, nem forgalomképes jogosultság. Csak az uralkodó telek birtokosa élhet vele.

-    A másik telek birtokosának érdeksérelme nélkül kell gyakorolni.

-    Ha valamely berendezés, felszerelés használatával jár együtt a szolgalmi jog gyakorlása, a fenntartással együtt járó költségeket a használat arányában kell viselni.

4. Megszűnés

-      Ha már nem szükséges a szolgalmi jog fenntartása az uralkodó telek rendeltetésszerű használatához, lehet kérni a bíróságtól annak megszüntetését vagy a jog gyakorlásának felfüggesztést,

-      A  szolgalommentesség elbirtoklása: ha a jogosult 10 éven keresztül nem gyakorolja a jogosultságot, vagy eltűrte, hogy akadályozzák annak gyakorlásában.HHHHlllkkkk

Birtok, birtokvédelem

Fogalma: a birtokot megszerzi, aki a dolgot magához veszi, vagy akinek az más módon hatalmába kerül (birtokos).

A birtok tehát hatalom, uralom a dolog felett. Birtokos lehet az is, aki ténylegesen nem tartja birtokában a dolgot, azonban a dolog felett tulajdonjoga folytán, vagy más jogcímen hatalmat gyakorolhat.

Formái:

-      Közvetlen birtok: ténylegesen magánál tartja a dolgot a birtokos

-      Közvetett birtok: ténylegesen nincs a dolog a birtokosnál, de mégis birtokosnak tekintendő (bérletnél a bérlő közvetlen, a tulajdonos közvetetett birtokos)

-      Saját birtok: a birtokos a dolgot sajátjaként tartja birtokában, a hatalmat a dolgon, mint sajátján gyakorolja. (Saját birtokos mindenekelőtt a tulajdonos vagy az ingatlan megvásárlója, akinek az adásvételi szerződés alapján jogcíme van ugyan az ingatlan-nyilvántartásba való bejegyzésre, de bejegyzés hiányában a tulajdonjogot még nem szerezte meg.)

-      Idegen birtok: a birtokos a birtokát mástól származtatja. (Ide tartozik a haszonélvezet, bérlet, haszonbérlet, haszonkölcsön, letét).

-      Elsődleges birtok: a birtokos ténylegesen magánál tartja a dolgot

-      Másodlagos birtok: másnál van a dolog.

-      Törvényes (jogos)birtok: a birtoklás érvényes  jogcímen alapul,

-      "Törvénytelen" (jogtalan) birtok: a birtokosnak a birtoklásra nincs jogcíme.

-      Jóhiszemű birtokos: nem tudja, és a körülményekből nem is kell tudnia, hogy nincs érvényes jogcíme  a birtoklásra (pl. nem tudja, hogy érvénytelen a szerződés)

-      Rosszhiszemű birtokos: aki tudja, vagy a körülményekből tudnia kell, hogy birtoklása  jogtalan (pl. a tolvaj)

-      Ugyanazon dolog tekintetében egyidejűleg több személy is birtokos lehet. Ez kétféle módon lehetséges:

·       egy dolog felett a hatalmat egyszerre és egymás mellett különböző jogcímen több személy gyakorolja.

·       a birtoklás szintén egy időben, de azonos jogcímen történik (közös birtoklás).

Birtokvédelem: a birtokost pusztán azon alapon megilleti, hogy ó a birtokos. Birtokvédelemre akkor van szükség, ha  birtokháborítás történik, azaz

-    a birtokostól elvonják a birtokot, vagy

-     zavarják, zaklatják a birtoklásban.

(A bírói gyakorlat a szomszédjog szabályainak megsértése körében is megengedi a birtokvédelem eszközeinek igénybevételét.)

A birtokost mindenkivel szemben megilleti a birtokvédelem, kivéve

-      azt, akitől ő maga tilos önhatalommal szerezte azt. (pl. lopta). , ill.

-      a birtoklás  jogcíméhez mérten részesül védelemben, (pl, a tulajdonos ellenőrizheti a bérelt dolgot. Ennek  az ellenőrzési kötelezettségnek a gyakorlása nem minősül zavarásnak.)

Birtokvédelmi eszközök:

-      jogos önhatalom: önmagában az önhatalom nem megengedett, de a jogszabály által megengedett mértékig ill. esetekben igen, így birtokvédelem esetén is. Esetei:

·     a birtokháborítás önhatalommal való megakadályozása: erre akkor kerülhet sor, ha a birtokot közvetlen támadás éri. Ilyenkor a birtok megvédéséig szükséges mértékig élhet a birtokos az önhatalommal. A szükséges mérték azt jelenti, hogy az önhatalom gyakorlása  ne jelentsen aránytalanul nagy hátrányt ahhoz képest, mint amit a birtokháborítás okozna.

·     Az elveszett birtok visszaszerzése: ennek  érdekében akkor fordulhat önhatalomhoz a birtokos, ha más birtokvédelmi eszköz igénybevétele olyan jelentős késedelmet okozna, hogy ez magát a birtokvédelmet hiúsítaná meg.

-    közigazgatási út (possesorius birtokvédelem):   a birtoklás tényén alapuló birtokvédelem, ami a birtokvita rendezése során eltekint a birtokláshoz való jog vizsgálatától. A birtokától megfosztott, illetve a birtoklásban megzavart birtokosnak a védelem elnyeréséhez csak azt kell bizonyítani, hogy birtokban volt és a birtokot tőle jogellenesen elvonták, illetve birtoklását zavarták. Ez az eljárás a jegyző előtt zajlik. Gyors, egyszerű eljárás. A birtokháborítástól számított egy éven belül lehet megindítani, Ha a birtokháborítás egyetlen cselekményből áll, a határidő a cselekmény befejezésének napján kezdődik. Amennyiben viszont a birtokháborítás folyamatos cselekvésben nyilvánul meg, az utolsó cselekmény befejezésétől számít az egy év.,A jegyző azt vizsgálja, hogy milyen volt az eredeti birtokállapot és ezt tilos önhatalommal megzavarták-e. Az eljárás megindításától számított 30 napon belül határozatot kell hoznia:

·        ha megállapítja a birtokháborítást, az eredeti birtokállapotot helyreállítja, illetőleg a birtoksértőt e magatartástól eltiltja, ellenkező esetben a kérelmet elutasítja..

·        Jogkérdést a jegyző általában nem, illetve csak kivételesen vizsgál: nevezetesen, ha nyilvánvaló, hogy aki birtokvédelemért folyamodott,  a birtoklásra nem jogosult, illetőleg birtoklásának megzavarását tűrni volt köteles. Ebben az esetben a jegyző megtagadja a birtokvédelmet, azaz a birtokvédelmi kérelmet elutasítja.

·        A jegyző a birtokháborítás megszüntetésén túl határozhat a hasznok, károk és költségek tekintetében is, de ez nem kötelező számára.

A jegyzőnek a birtoklás kérdésében hozott határozatát annak meghozatalától számított legkésőbb három napon belül végre kell hajtani akkor is, ha az érdekelt fél keresetet indított. A határozat végrehajtásáról a jegyző gondoskodik. A fél keresetindítása esetén a bíróság a határozat végrehajtását felfüggesztheti

-    Bírói út, birtokper (petitórius eljárás):  a bíróság  a jogcímek összemérése alapján dönti el a birtokvitát. Azt vizsgálja, hogy kinek van joga a birtoklásra. A bírói út igénybevételének esetei:

·     ha valamelyik fél nem ért egyet a jegyző határozatával, a  határozat kézhezvételétől számított 15 napon belül  keresetet nyújthat be, amelyben kérheti a határozat megváltoztatását. Ezt be lehet nyújtani a bíróságnál és a jegyzőnél is. Ha a jegyzőhöz nyújtja be, a jegyző 3 napon belül köteles azt áttenni a bírósághoz.

·     Ha valaki 1 éven túl kér birtokvédelmet

·     Ha valaki eleve a jogcímek összemérése alapján kér birtokvédelmet

Az állami tulajdon védelme

Az állami tulajdon védelmében az jogosult fellépni, aki az állam képviseletébe a tulajdonjogot gyakorolja, s ezt terhelik az tulajdon védelme, megóvása során felmerülő költségek és károk is. Előfordul azonban, hogy az állami tulajdon védelmében, vagy közveszély elhárításában olyan személyek is közreműködnek, akiknek ez nem kifejezett kötelezettségük. Ha az ilyen személyeket közreműködésük során kár éri, kártalanításra tarthatnak igényt,

A károsult kártalanításának feltételei:

-   A károsult kára az állami tulajdon védelmére, vagy széles körben fenyegető veszély (pl. természeti csapás, terrortámadás) elhárítására irányuló tevékenysége folytán következzék be. Nincs szükség arra, hogy a veszélyhelyzet valósággá váljék (az állami tulajdon ténylegesen károsodjék, illetőleg a természeti csapás kiteljesedjen), elegendő, ha reálisan számolni lehet a bekövetkezésével.

-    A károsultnak az állami tulajdon védelme, vagy a veszély elhárítása érdekében célszerű tevékenységet kell végeznie. Célszerű a tevékenység akkor, ha az eset körülményeire figyelemmel alkalmas lehet arra, hogy a bekövetkező kárt, vagy veszélyt elhárítsa. Nem ilyen a tevékenység, ha a károsult magatartásától ez az eredmény reálisan nem várható el. Nem kell a veszélyhelyzetet (kárt) a károsultnak ténylegesen elhárítani, elegendő, ha annak bekövetkezését elhárítani törekszik és attól eredmény várható.

-   A károsultnak ez a tevékenysége nem munkaköréből folyó közvetlen kötelessége. (pl. tűzoltó, rendőr)

-   a kár bekövetkezése okozati összefüggésben legyen a kifejtett tevékenységgel.

A kártalanítás mértékére a kártérítés szabályait kell megfelelően alkalmazni, azaz a károsult igényelheti az őt ért

-      tényleges kár

-      elmaradt haszon

-      költségei

-      nem vagyoni kára megtérítését.

Ezek az igények függetlenek attól, hogy

-      a károsodás üzemi balesetnek minősül-e, vagy hogy

-       a károsult károsodásának elhárítása érdekében úgy járt-e el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.

A kártalanítási igény kielégítésére annak a vagyontárgynak a kezelője köteles, amelynek védelmében a károsult fellépett. Amennyiben a károsodás széles körben fenyegető veszély elhárításával kapcsolatban következett be, kártalanításra közvetlenül az állam köteles.

Ha az állami tulajdon védelme, vagy a közveszély elhárítása érdekében fellépő személy e tevékenysége során életét veszti, mindazokról gondoskodni kell, akiket eltartott, illetőleg akiknek eltartására törvénynél fogva köteles lett volna, feltéve, hogy a tartásra rászorulnak.

Birtoklás jogalap nélkül

Jogalap nélkül van a dolog birtokában, akit a birtoklásra sem tulajdonjoga, sem egyéb - jogszabályon, vagy szerződésen alapuló jogcím - nem jogosít fel. Aki jogalap nélkül van a dolog birtokában, köteles a dolgot a birtoklásra jogosultnak kiadni. A kiadással összefüggésben elszámolási viszony keletkezhet a birtoklásra jogosult személy és a jogalap nélküli birtokos között. Az elszámolás szempontjából lényeges, egyrészt

-   a jogalap nélkül birtokló jó- vagy rosszhiszeműsége.

·     Jóhiszemű a birtokos, ha nem tudta, és a körülményekből nem is tudhatta, hogy nincs érvényes jogcíme a birtoklásra.

·     Rosszhiszemű: az a birtokos, aki tudja, vagy a körülményekből tudnia kellene, hogy jogosulatlanul birtokol.

-      másrészt a jogalap nélkül birtoklót megillető visszatartási jog. Eszerint a birtokos a dolog kiadását megtagadhatja, amíg a birtoklással kapcsolatosan őt megillető igényeket ki nem elégítik; A visszatartási jog gyakorlása szempontjából a birtokos jó- vagy rosszhiszeműségének általában nincs jelentősége, a visszatartás joga megilleti a rosszhiszemű birtokost is. A jogalap nélküli birtokos visszatartási joga azonban nem a jogcím nélküli birtoklás meghosszabbítását jelenti, hanem a volt birtokos a felelős őrző jogállásába kerül. Nem tagadhatja meg a dolog kiadását az a birtokos, aki a dolgot bűncselekménnyel vagy egyébként erőszakos vagy alattomos úton szerezte meg.

Az elszámolás

1. költségek:

szükséges költségek: (Szükséges a költekezés akkor, ha a dolog fenntartását, állagának megóvását, használhatóságának megőrzését célozza, feltéve, hogy az gazdaságilag indokolt volt, vagyis a költség nem haladta meg a várható előnyt. A szükséges költség nem változtat a dolog eredeti állapotán, segítségével éppen az eredeti állapot marad fenn) ezeket mind a jó-, mind a rosszhiszemű követelheti a dolog fenntartásával rendszerint együttjáró kisebb kiadások kivételével.

hasznos költségek: (Hasznos az a költség, amely a dolog állagát gyarapító, használhatóságát növelő, értékét emelő ráfordításból ered).

·       a jóhiszemű ezeket is követelheti, amennyiben azokat a hasznok nem fedezik

·       a rosszhiszemű a jogalap nélküli gazdagodás szabályai szerint követelhet megtérítést.

2. Elvitel joga (ius tollendi): azt jelenti, hogy a birtokos elválaszthatja a dologtól és elviheti az általa létesített berendezési, felszerelési tárgyakat. Az elvitel jogát csak az állag sérelme nélkül lehet gyakorolni. Ez a jog megilleti mind a jó-, mind a rosszhiszemű birtokost.

3. Hasznok, károk (A dolog hasznai közé tartozik egyrészt a termék, termény, szaporulat, másrészt a dolog egyéb haszna, vagyoni jellegű előnye.)

-      a meglévő hasznokat (A meglévő hasznokon azokat a hasznokat kell érteni, amelyek a birtokosnál eredeti állapotukban vannak meg)

·       a jóhiszemű birtokos

§     ha ellenszolgáltatás nélkül jutott a dologhoz,  köteles a jogosultnak kiadni.

§      Ha ellenszolgáltatás fejében jutott birtokához, a meglévő hasznokat nem köteles kiadni, hiszen a dologtól elvált (elválasztott) terméken, terményen, szaporulaton tulajdonjogot szerez.

·       A rosszhiszemű birtokos minden esetben köteles kiadni

-      Az elfogyasztott, vagy beszedni elmulasztott hasznokért és károkért

·       a jóhiszemű birtokos

§   az addig terjedő időre, amíg a birtokot tőle a jegyző, illetőleg a bíróság előtt vissza nem követelik, nem felelős.

§   A visszakövetelés idejétől kezdve

v   ha nem vált nyilvánvalóan rosszhiszeművé,  kártérítési felelősségére az általános szabályok, használati és a hasznok szedésére vonatkozó jogára pedig a felelős őrzés szabályai az irányadók, tehát köteles kiadni a jogosultnak mindazokat a hasznokat, amelyeket ettől az időponttól szedett, vagy szedhetett  volna.

v   ha rosszhiszeművé vált (azaz a visszakövetéstől kezdődően tudta, vagy tudnia kellett, hogy nem jogszerűen tartja magánál a dolgot) a rosszhiszemű birtokos felelőssége terheli.

·       A rosszhiszemű birtokos  köteles kiadni a meglévő hasznokat, és  megfizetni azoknak a hasznoknak az értékét, amelyeket elfogyasztott vagy beszedni elmulasztott, továbbá felelős a dologban bekövetkezett mindazokért a károkért, amelyek a jogosultnál nem következtek volna be.

A jogalap nélküli birtoklás megszűnik, ha

-      a jogosult a dolgot magához veszi,

-      a dolgot a birtokos értékesíti (de ekkor el kell számolnia a jogosulttal)

A felelős őrzés

Fogalma: valaki a dolgot más érdekében anélkül tartja magánál, hogy arra külön jogviszonynál fogva jogosult vagy köteles volna.

A jogintézmény indoka, hogy a jóhiszeműség, a tisztesség követelményének, valamint az együttműködés és a tulajdon védelmének  elvéből következően mindenkitől elvárható, hogy óvja másnak a vagyontárgyait, ha az valamilyen oknál fogva a birtokába kerül. (pl. érvénytelen vagy megszűnt jogviszony alapján van nála a dolog, vagy mert a jogosult késedelembe esett.)

Jellemzői:

-      az őrzés más érdekében történik, ebből következően

·       az őrzés költségei a jogosultat terhelik

·       az őrzés időtartama alatt a kárveszély a jogosultat terheli

-      az őrzés átmeneti

Tárgya: lehet ingó és ingatlan is

A felelős őrző jogai és kötelezettségei:

-      a dolog őrizetéről a jogosult költségére és veszélyére mindaddig köteles gondoskodni, amíg az a dolgot át nem veszi.

-      Visszatartási jog: A felelős őrző igényt tarthat az  őrzéssel kapcsolatos  költségei megtérítésére, amíg ez nem történik meg, a dolgot visszatarthatja.

-      A felelős őrzés tartama alatt a felelős őrző a dolgot nem használhatja, kivéve amennyiben a használat a dolog fenntartásához szükséges. Ha a dolgot e tilalom ellenére mégis használja, a jogosulttal szemben minden olyan kárért felel, amely enélkül nem következett volna be.

-      A felelős őrző köteles a dolog meglevő hasznait kiadni és az elfogyasztott vagy beszedni elmulasztott hasznok értékét - az őrzésből folyó igényei beszámításával - megtéríteni.

-      Ha a jogosult a dolgot megfelelő határidő alatt felszólításra nem szállítja el, és annak máshol való elhelyezése aránytalan nehézséggel vagy a költségek előlegezésével járna, a felelős őrző a dolgot értékesítheti vagy felhasználhatja.

-      A gyorsan romló dolgot - amennyiben lehetséges - értékesíteni kell, illetőleg fel kell használni.

-      Az értékesítésből befolyt összeg, illetőleg a felhasznált dolog ellenértéke a jogosultat illeti meg.