Angol Parlament

Az angol parlament előzményei:

1. Grófsági bíróság (közgyűlés): III. Henriktől kezdve a grófsági közgyűlések négy lovagot

választottak, akik a királyi udvarban képviselték az egész grófságot. Ők terjesztették a király elé

a sheriffek elleni panaszokat és a király nem egyszer bevonta őket a királyi felsőbb bíróságok

ítélkezésébe, főleg az adott grófságot érintő ügyekben. A király nem egyszer a városok követeit is

meghívta a királyi udvarba, és bevonta őket az adott várost is érintő ügyek megvitatásába.

2. Monfort-parlament: 1264-ben Angliában polgárháború bontakozott ki. Ennek alapja az volt,

hogy a király nem tartotta be a Magna Charta rendelkezéseit. Az elégedetlen lovagok Simon de

Monfort vezetésével tönkreverték a király és a hozzá hű főurak seregét. Fogságba vetették az

uralkodót, annak fivérét és legidősebb fiát, majd egy kilenc tagú régenstanács átvette az ország

kormányzását. Ezután Simon de Monfort 1265-ben összehívott egy országos tanácskozást,

amelyre meghívta a bárókat és minden grófságból, valamint városból két-két választott követet.

Az így összeült országos tanácskozás volt a Monfort parlament.

3. Mintaparlament: 1295-ben I. Edward ismét országos tanácskozást hívott össze, mert szüksége

volt anyagi eszközökre a skóciai háború folytatásához és a walesi felkelés leveréséhez. A

tanácskozást azért hívták mintaparlamentnek, mert a Monfort-féle parlament mintájára hívta

azt össze a király. Meghívta tehát az egyházi és a világi főurakat, valamint a grófságokból és a

városokból két-két választott követet. Ettől kezdve a parlament rendszeresen összehívásra került.

Az angol parlament szervezete: kétkamarás:

1. Lordok Háza (House of Lords): Tagjai az egyházi és a világi főurak, akik a királytól névre szóló

meghívót kaptak. A Lordok Háza tagsága négy csoportba tagolható:

- 21 megyés püspök,

- apátok (ezeket nem hívta meg rendszeresen a király),

- világi főurak (ezek parlamenti tagsága örökletessé vált, azaz ha egyszer egy főurat meghívott a

király, őt, vagy halála esetén a fiát is meg kellett a későbbiekben hívnia),

- a királyi tanácsosok (ők voltak az ún. hivatali peerek, akik tisztségüknél fogva kaptak meghívást)

2. Közösségek Háza (közemberek háza) House of Commons: Ennek a tagjai a grófságok és a

városok követei voltak. A grófságokat és a városokat a király kollektív meghívóval hívta meg

a parlamentbe. A meghívót a király a sheriffnek küldte el. A követek megválasztása a grófsági

(városi) közgyűlésen történt. A XV. században került szabályozásra az aktív és a passzív

választójog,

- az aktív választójogot 1430-ban szabályozta egy törvény, amely szerint annak a szabad a

földbirtokosnak volt választójoga, aki birtokából legalább évi 40 shilling jövedelmet ért el,

- a passzív választójogot 1445-ben szabályozta egy törvény, amely szerint azt lehetett grófsági

követté választani, aki született nemes volt (tehát akinek már az apja is nemes volt).

A városokban vagy a város privilégiumlevele, vagy a város testületi szerve határozta meg az

aktív és a passzív választójog feltételeit, ugyancsak úgy, hogy az csak a gazdag polgárokat illette

meg.

A parlamentet a király hívta össze. Évente általában egy parlament volt, de előfordult, hogy egy

évben többször is ülésezett a parlament, máskor viszont a király évekig nem hívta össze. A király

üléseit a király elnapolhatta és fel is oszlathatta a parlamentet.

A tanácskozás rendje: A két ház külön ülésezett. A rendi korszakban a két ház között alá-,

fölérendeltségi viszony volt. A Közösségek Házának ugyanis a legtöbb határozatát fel kellett

terjesztenie a Lordok Házához és csak akkor kerülhetett a király elé a határozat, ha azt a Lordok Háza

jóváhagyta. A királyt szentesítési jog illette meg.

A Közösségek Háza a királlyal, ill. a lordokkal való viták vezetésére és saját képviseletére szószólót

(speaker) választott. A XV. sz-tól a speakert a király is megerősítette.

A parlament tagjainak jogai.

- a parlament tagjait a parlament székhelyére és onnan haza történő utazásuk során különös

büntetőjogi védelem illette,

- immunitás, (ez azonban nem terjed ki a felségsértésre és a béketörésre)

- szólásszabadság

A parlament hatásköre

1. Adómegajánlás: ez a hatásköre azért volt nagyon fontos a parlamentnek, mert a középkorban nem

voltak rendszeres állami adók. Az adókat esetenként vetettek ki. 1297-ig a király a birtokkataszter

(Domesday Book) alapján becsléssel vetette ki az adókat. Ez volt a tallagium. 1297-ben I. Edward

kénytelen volt elfogadni a „tallagium meg nem engedéséről” szóló törvényt, amelynek értelmében

az uralkodó a parlament hozzájárulása nélkül nem vethetett ki adót. A király ettől kezdve csak

saját uradalmában vethette ki a tallagiumot, de 1340-ben ezt is megtiltotta a parlament. A

parlament 1350-től egy-két, legfeljebb három évre szavazott meg vagyonadót.

2. Törvényhozás: a törvényhozás eredetileg a király kizárólagos joga volt, a parlament

törvényhozással kapcsolatos jogköre csak fokozatosan alakult ki:

- kezdetben a parlament törvényhozási kérelmet (petitio) terjesztett a király elé,

- 1384-ben a király elfogadta a közösségek házának azt a petícióját, miszerint törvény csak petíción

alapulhat. A későbbiekben azonban a király nem mondott le a törvénykezdeményezési jogáról,

- VI. Henriktől, a petíció már megfogalmazott törvénytervezetként került a király elé,

- VII. Henriktől a petíciót csak a lordok egyetértésével lehetett a király elé terjeszteni,

- ugyancsak VII. Henrik uralkodása idején született egy ítélet, amely szerint „a törvény olyan ítélet,

amelyben a parlament és a korona egyenlő résszel bír”,

Megjegyzendő, hogy a középkorban a törvényhozás nem volt központi kérdés, ugyanis a

törvények ebben az időben nem voltak az államélet abszolút irányító normái. A középkor végén

emelkedik ki a parlamentnek ez a hatásköre a többi közül, de Angliában a törvényhozás a mai

napig nem kapott akkora súlyt, mint a kontinens országaiban, hiszen itt a bíróságokat nem kötelezi

a törvény a precedens-rendszer miatt. Csak akkor válik kötelező erejűvé a bíróságok számára

egy törvény alkalmazása, hogyha azt már a Legfelsőbb Bíróság alkalmazta, ekkortól ugyanis

precedensé válik. (Ezért jelent az angoloknál problémát az EU-normák alkalmazása is.)

3. Bírósági jogkör

Angliában a parlamentnek ez a jogköre nem vált olyan jelentőssé, mint pld. Franciaországban, itt

ugyanis a kúriából kivált felsőbb bíróságok betöltötték ezt a funkciót. Ezzel együtt a parlamentnek

is volt bírósági jogköre. Az államéletet, vagy a királyi udvart közelebbről érintő ügyekben ítélkezett.

Ítélkezési fórumként elsősorban a Lordok Háza járt el, de az is előfordult, hogy a két ház együtt

ítélkezett, mégpedig úgy, hogy a vád joga a Közösségek Házát illette meg, a Lordok Háza pedig

ítélkezett. (Angliában ez a bíráskodási funkció a mai napig megmaradt. A Lordok Háza pld.

kiemelkedően fontos nemzetbiztonsági ügyekben eljár bírói fórumként.)